Номер провадження: 22-ц/813/648/21 
Номер справи місцевого суду: 523/18123/15-ц
Головуючий у першій інстанції Сувертак І.В.
Доповідач Вадовська Л. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       13.05.2021 року                                                                 м. Одеса 
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М., 
суддів - Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С.,
при секретарі - Сороколет Ю.С.,
за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:
правонаступника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , 
позивача ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 ,
представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6 , 
від відповідача Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради – не з`явились, 
від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, товариства з обмеженою відповідальністю «Нове бюро технічної інвентаризації» - не з`явились, 
від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції – не з`явились,
переглянувши справу №523/18123/15-ц за позовом ОСОБА_1 в особі правонаступника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради, за участю третіх осіб товариства з обмеженою відповідальністю «Нове бюро технічної інвентаризації», Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на житловий будинок, скасування запису про державну реєстрацію прав, зобов`язання вчинити певні дії за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , підтриманою правонаступником ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2018 року у складі судді Сувертак І.В., -
в с т а н о в и в :

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , звернувшись 27 листопада 2015 року до суду з вищеназваним позовом, вказали, що рішенням виконавчого комітету Ленінської районної ради депутатів трудящих міста Одеси від 24 січня 1975 року №92 домоволодіння АДРЕСА_1 розділено на чотири самостійні домоволодіння, де спадкодавцям відповідача ОСОБА_5 належало домоволодіння АДРЕСА_2 на земельній ділянці площею 682 кв.м, спадкодавцям ОСОБА_1 належало домоволодіння АДРЕСА_2 «в» на земельній ділянці площею 616 кв.м, іншим власникам належало домоволодіння АДРЕСА_2 «а» на земельній ділянці площею 422 кв.м та домоволодіння № НОМЕР_1 «б» на земельній ділянці площею 346 кв.м. Позивач ОСОБА_1 зазначив, що домоволодіння АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 616 кв.м набуто ним у спадщину на підставі рішення Ленінського районного народного суду м. Одеси від 2 червня 1983 року в справі №2-452/1983, судове рішення є чинним. 15 вересня 1983 року домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстровано Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації під №16459 на сторінці 50 книги 166, інвентарна справа №25969кв1156. Проте у 2015 році стало відомо, що домоволодіння АДРЕСА_1 ТОВ «Нове бюро технічної інвентаризації» зареєстровано як об`єкт права власності не його ОСОБА_1 , а ОСОБА_5 , який надав недостовірні відомості, так як був власником домоволодіння АДРЕСА_2 (без означення буквою). Дана реєстрація стала підставою для відмови йому ОСОБА_1 рішенням реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 25 травня 2015 року №21536826 у реєстрації права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 . Посилаючись на порушення права власності, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 просили:
визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_5 ;
визнати незаконною та скасувати реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_5 (т.1 а.с.1-7).
Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2015 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.32).
Відповідач Управління державної реєстраційної речових прав на нерухоме майно реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради позов не визнав, надав заперечення, за змістом яких згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 року №304-р «Про припинення надання адміністративних послуг з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців деякими органами державної реєстрації, утвореними Міністерством юстиції» припинено надання утвореними Міністерством юстиції України органами державної реєстрації адміністративних послуг з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Правонаступника відповідного органу державної влади як юридичної особи законодавством не визначено. В позовній заяві йдеться про визнання незаконним, недійсним і скасування повністю свідоцтва про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_5 , а також визнання незаконним, недійсним і скасування повністю реєстрації права власності на вищевказаний будинок на те ж саме ім`я. Одним із етапів проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень була видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Визнання недійсним свідоцтва про право власності не передбачає вжиття відповідачем у справі, зокрема, Управлінням, будь-яких дій, які потребують наявності у нього повноважень щодо видачі свідоцтва на момент прийняття судом відповідного рішення, адже, у разі задоволення відповідного позову таке свідоцтво буде недійсним в силу самого рішення суду. В свою чергу оцінка законності видачі свідоцтва має відбуватись судом з урахуванням оцінки дій під час здійснення державної реєстрації саме органом (посадовою особою), який здійснював відповідні дії, адже жодний інший орган не визначений правонаступником відповідного структурного підрозділу Міністерством юстиції України. Щодо скасування державної реєстрації, то частиною 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлений порядок, за яким у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав (т.1 а.с.202-204).
Відповідач ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_6 позов не визнав, зазначивши, що позивачі не надали доказів належності позивачу ОСОБА_3 права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , не обґрунтували нормою закону виникнення у подружжя права спільної сумісної власності на спадкове майно чоловіка та, відповідно, не зазначили підстав для захисту судом прав ОСОБА_3 . Позивачі не надали доказів того, що порушене право підлягає захисту саме в судовому порядку, що вичерпано всі можливості усунути співпадіння адрес житлових будинків позасудовим шляхом. Відповідач не заперечував співпадіння адрес та необхідність вирішення питання щодо присвоєння одному з об`єктів нерухомого майна нової адреси, з огляду на що фактично спір відсутній. Має місце лише співпадіння адрес, а не заволодіння житловим будинком ОСОБА_1 як то вважає позивач. Інформація про право власності ОСОБА_1 міститься на паперовому носії як то реєстраційній книзі, що зберігається в КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, де раніше здійснювалася реєстрація прав власності на нерухоме майно, а право власності ОСОБА_5 зареєстроване в електронній формі в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. Наявні в справі документи свідчать про те, що площі житлових будинків за адресою АДРЕСА_3 , земельних ділянок, на яких вони розташовані, їх конфігурація та склад, час реєстрації права власності є різними, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не є володільцями одного житлового будинку за адресою АДРЕСА_3 , що фактично має місце співпадіння адрес, яке могло статися з причин наявності різних реєстрів прав на нерухоме майно і відсутності повної інформації щодо адрес в Адресному реєстрі міста Одеси, сформованому лише у 2009 році на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №809 від 28 липня 2009 року. Позивачі не зверталися до компетентних органів місцевого самоврядування для вирішення вказаних питань, до суду звернулися передчасно та обрали спосіб захисту прав на житловий будинок АДРЕСА_1 , що не відповідає вимогам чинного законодавства (т.2 а.с.32-35, 200).
28 серпня 2017 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , уточнивши вимоги, просили:
визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_5 ;
визнати незаконною та скасувати реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_5 ;
зобов`язати Одеську міську раду, юридичний департамент Одеської міської ради, відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного департаменту Одеської міської ради зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , внести відповідні відомості про реєстрацію права власності на нерухоме майно на житловий будинок АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т.2 а.с.44-48).
Відповідач ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_6 надав заперечення на відповідь на відзив де зазначив, що позивач своєю бездіяльністю по внесенню відомостей про своє право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою АДРЕСА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна, який функціонує з 1 січня 2013 року, допустив можливість дублювання адрес. З урахуванням положень пункту 5 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 8 грудня 2010 року №1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них» реєстраційний номер присвоюється державним реєстратором прав на нерухоме майно об`єкту нерухомого майна, право власності на який реєструється вперше в Державному реєстрі прав (т.2 а.с.87). 
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2018 року в задоволенні позову відмовлено (т.2 а.с.252-255).
Висновок суду мотивовано тим, що, що спір відсутній, так як всі учасники, крім позивачів, визнають, що має місце технічна помилка, яка підлягає виправленню в позасудовому порядку шляхом звернення заінтересованих осіб до компетентних органів з відповідними заявами. Позивачі можуть звернутися до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, до повноважень якої відповідно до пункту 2.4 Положення про Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради належить вирішення питання щодо присвоєння або зміни адреси об`єктів нерухомого майна, розташованих на території району. Позивачі не скористалися таким правом, до органу місцевого самоврядування з метою виправлення помилки з заявами не звертались, що вказує на відсутність у позивачів підстав для звернення до суду. Крім того, позивачі не надали доказів порушення права власності на житловий будинок, відповідач ОСОБА_7 не має права звернення до суду з даним позовом. Доводи позивачів щодо неможливості розпорядитися власним майном суд не прийняв, зазначивши, що зазначений факт не підтверджений доказами. Скасування права власності ОСОБА_5 , яке було зареєстровано за тією ж адресою, що й житловий будинок ОСОБА_1 , матиме наслідки непропорційного втручання у право відповідача на мирне володіння своїм майном, оскільки фактично співпадіння адрес відбулося з вини органів публічної влади.
Ухвалою судді апеляційного суду Одеської області від 22 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на рішення суду залишено без руху (т.3 а.с.60-61).
Справу з апеляційного суду Одеської області передано до Одеського апеляційного суду у зв`язку з ліквідацією.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23 січня 2019 року прийнято до провадження (т.3 а.с.65).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28 січня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на рішення суду (т.3 а.с.76-77).
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 просять рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення позову (т.3 а.с.1-15).
За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в ігноруванні судом наявних в справі документів. Самостійне домоволодіння АДРЕСА_2 на земельній ділянці площею 616,0 кв.м, яке в установленому законом порядку ОСОБА_1 отримав у спадщину, підтверджено судовим рішенням від 2 червня 1983 року в справі №2-452/1983 про визнання за ОСОБА_1 права власності на будинок АДРЕСА_1 . 15 вересня 1983 року домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстровано бюро технічної інвентаризації. На час постановлення вказаного рішення ОСОБА_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_3 , домоволодіння спільно добудовувалось, тому домоволодіння фактично є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Незаконна реєстрація права власності на будинок АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_5 порушує права в тому числі й особи, на користь якої ОСОБА_8 у 2009 році складено заповіт на будинок, що унеможливить його оформлення у спадок.
В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
В ході апеляційного провадження у справі позивач ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.3 а.с.160).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20 червня 2019 року провадження у справі зупинено до залучення до участі в справі правонаступників померлого позивача ОСОБА_1 (т.3 а.с.168-169).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 лютого 2020 року провадження у справі поновлено, залучено до участі в справі спадкоємця за заповітом ОСОБА_2 в якості правонаступника померлого ОСОБА_1 (т.3 а.с.207-208).
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по суті вимог з огляду на наступне.
Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.
Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної ради депутатів трудящих від 24 січня 1975 року №92 «Про поділ домоволодіння АДРЕСА_1 на самостійні домоволодіння» вирішено поділити домоволодіння АДРЕСА_1 на 4 самостійні домоволодіння; визнати право власності на новостворені:
       а) домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку літ. «А» з земельною ділянкою площею 682 кв.м за: Ѕ ідеальна частка ОСОБА_1 , Ѕ ідеальна частка ОСОБА_9 ;
       б) домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку літ. «И» з земельною ділянкою площею 422 кв.м за: ціле домоволодіння ОСОБА_10 ;
       в) домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку літ. «Б» з земельною ділянкою площею 346 кв.м за: ціле домоволодіння ОСОБА_11 .
       г) домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку літ. «Г» з земельною ділянкою площею 616 кв.м за: ціле домоволодіння ОСОБА_8 (т.1 а.с.12-13).
       Згідно Свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого виконавчим комітетом Ленінської районної ради депутатів трудящих 14 лютого 1975 року, ціле домоволодіння, що складається з одного житлового будинку та знаходиться в АДРЕСА_3 , належить на праві особистої власності ОСОБА_8 (т.1 а.с.14, 15).
       Рішенням Ленінського районного народного суду м. Одеси від 2 червня 1983 року в справі №2-452/1983 визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування по закону після смерті ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.116-117.
15 вересня 1983 року Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстровано на праві особистої власності ОСОБА_1 на підставі рішення Ленінського районного народного суду м. Одеси від 2 червня 1983 року (інвентарна справа №25969 кв.1156, під №16459 на стор.50 кн.166) (т.1 а.с.17).
Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №21536826 від 25 травня 2015 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Тулба О.О. Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області, розглянувши заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняту 19 травня 2015 року 12:46:34 за реєстраційним номером 11452693, подану ОСОБА_3 , діючою на підставі посвідченої 10 липня 2014 року приватним нотаріусом Джулай С.В. довіреності, для проведення державної реєстрації права приватної власності на житловий будинок, розташований: АДРЕСА_3 , встановивши, що заявлене право вже зареєстровано, державним реєстратором вирішено відмовити у державній реєстрації права власності (форма власності: приватна) на житловий будинок, розташований: АДРЕСА_3 , за суб`єктом: ОСОБА_1 , податковий номер НОМЕР_2 (т.1 а.с.18). 
Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради на звернення ОСОБА_1 надано у червні-серпні 2016 року інформацію, за змістом якої реєстрація права власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна за адресом: АДРЕСА_3 , була проведена 15 вересня 1983 року в установленому на той час порядку шляхом внесення відповідного запису до реєстрової книги. Електронний Реєстр прав власності на нерухоме майно був запроваджений наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 «Про затвердження Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно», тобто значно пізніше і автоматичне перенесення записів з паперових носіїв інформації (реєстрових книг) ним не було передбачено, оскільки для реєстрації прав був встановлений заявочний принцип. Електронний Державний реєстр речових прав на нерухоме майно був запроваджений Міністерством юстиції 1 січня 2013 року, реєстратори комунальних підприємств бюро технічної інвентаризації на той час припинили виконання тимчасово делегованих державою повноважень у сфері державної реєстрації прав. Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також розробленими на його основі Положеннями про державну реєстрацію речових прав та Порядком ведення Державного реєстру речових прав також встановлений заявочний принцип проведення реєстрації прав. Частиною 3 статті 3 зазначеного Закону встановлено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Перевіркою інформації архіву комунального підприємства, створеного до 31 грудня 2012 року, встановлено, що за ОСОБА_5 було зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна, який має іншу адресу, зокрема інший номер будинку. ОСОБА_1 є останнім (станом на 31 грудня 2012 року) зареєстрованим власником житлового будинку за адресом: АДРЕСА_3 (т.1 а.с.200, 201). 
Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради на виконання ухвали суду надано копію інвентарної справи домоволодіння АДРЕСА_1 , з якої встановлено, що жилий будинок літ. «Г» в результаті проведеного у 1975 році розділу був інвентаризований за ОСОБА_8 (жиле літ. «Г», сарай літ. «В», літня кухня літ. «М», вбиральня літ. «Н», огорожа №3.7; інвентаризація нерухомого майна потому проводилась 9 січня 1979 року, 13 червня 1980 року, 26 березня 2015 року (т.1 а.с.208-229).
Інвентарна справа містить дані про те, що 4 серпня 1980 року державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори посвідчено за реєстровим номером 1-2262 Договір дарування, укладений між ОСОБА_8 (1918 року народження, батько) та ОСОБА_8 (1950 року народження, син), житлового будинку АДРЕСА_1 , що складався в цілому з кам`яної будівлі житловою площею 18,6 кв.м та надвірних споруд, розташованих на земельній ділянці площею 552 кв.м (житловий будинок належав дарувальнику ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого Ленінським райвиконкомом м. Одеси 14 лютого 1975 року та зареєстрованого в бюро технічної інвентаризації 25 лютого 1975 року під №560, стор.49, кн.166 (т.1 а.с.221-222). 
Інвентарна справа містить дані про те, що рішенням Ленінського районного народного суду м. Одеси від 2 червня 1983 року в справі №2-452-1983 визнано за ОСОБА_1 , 1953 року народження, в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 (т.1 а.с.224-225).
Згідно технічного паспорту, виготовленого 29 листопада 1976 році Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації на замовлення ОСОБА_8 , за адресом: АДРЕСА_3 знаходиться: житловий будинок літ. «Г», сарай літ. «В», літня кухня літ. «М», вбиральня літ. «Н», огорожа №3,7, загальна площа земельної ділянки 616 кв.м (т.3 а.с.29-35, 35-38).
Згідно технічного паспорту, виготовленого 3 липня 1980 року Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації на замовлення ОСОБА_8 , за адресом: АДРЕСА_3 знаходиться: житловий будинок літ. «Г», сарай літ. «В», літня кухня літ. «М», вбиральня літ. «Н», мостіння І, огорожа №3,7, загальна площа земельної ділянки 552 кв.м (т.3 а.с.40-43).
Згідно технічного паспорту, виготовленого 26 березня 2015 року комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради на замовлення власника ОСОБА_1 , за адресом: АДРЕСА_3 «в» знаходиться житловий будинок літ. «Г», сарай літ. «В», літня кухня літ. «М», вбиральня літ. «Н», «П», мостіння І, огорожа №3,7,8, загальна площа земельної ділянки 552 кв.м (т.1 а.с.228-229, т.3 а.с.44-46). 
Відповідно до виписки з домової книги (довідка №345 від 27 травня 2015 року СОН «Балтський») в будинку АДРЕСА_1 постійне місце проживання зареєстровано ОСОБА_1 , 1953 року народження, з 26 липня 1973 року, ОСОБА_2 , 1981 року народження, з ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , 2010 року народження, з ІНФОРМАЦІЯ_4 (т.2 а.с.161).
ОСОБА_1 , 1953 року народження, та ОСОБА_3 , 1957 року народження перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 січня 1970 року (т. 3 а.с.161).
ОСОБА_1 склав заповіт на користь дочки ОСОБА_2 щодо всього майна, заповіт посвідчено 23 грудня 2009 року державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за №5-593 (т.3 а.с.26). 
За інформацією комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 22 вересня 2016 року станом на 31 грудня 2012 року за ОСОБА_5 за адресом: АДРЕСА_3 право власності на нерухоме майно не зареєстровано (майно зареєстровано за іншою фізичною особою, реєстрація 15 вересня 1983 року) (т.2 а.с.36).
За інформацією комунального підприємства «Право» від 23 листопада 2016 року щодо надання інформації про Адресний реєстр міста Одеси та внесення до нього відомостей про адресу: АДРЕСА_2 , відомості про вказану адресу були внесені до адресного реєстру міста Одеси 24 квітня 2014 року на підставі замовлення гр. ОСОБА_5 на отримання послуг з ведення Адресного реєстру від 17 квітня 2014 року за №1534 (т.2 а.с.37, 153-155). 
Юридичним департаментом Одеської міської ради на виконання ухвали суду надано копії документів, що стали підставою для видачі ОСОБА_5 довідки з Адресного реєстру м. Одеси про резервування адреси житлового будинку: АДРЕСА_2 , серед яких, зокрема, наявні:
замовлення на отримання послуг з ведення Адресного реєстру міста Одеси від 17 квітня 2014 року ОСОБА_5 на видачу довідки з Адресного реєстру міста Одеси у зв`язку з реконструкцією частини домоволодіння, адреса об`єкта: АДРЕСА_3 ;
декларація, затверджена Інспекцією ДАБК в Одеській області 11 листопада 2013 року №ОД 143133140120 про готовність до експлуатації – реконструкція частини домоволодіння з виділом в самостійну одиницю без зміни зовнішніх геометричних розмірів за адресою: АДРЕСА_3 , замовник ОСОБА_5 ;
свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 18 січня 2000 року державним нотаріусом Восьмої одеської державної нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі за №1-55, ОСОБА_13 на 1/6 частку, ОСОБА_5 на 1/3 частку спадкового майна, яке складалося з Ѕ (половини) будинку з надвірними господарчими спорудами, що знаходився в АДРЕСА_3 та складався з однієї кам`яної будівлі літ. «А» житловою площею 13,8 кв.м, сараїв літ. «М», «П», «Т», «Х», вбиральні літ. «Р», «Ц», літньої кухні літ. «С», «У», огорожі, розташованих на земельній ділянці площею 682 кв.м. Право власності ОСОБА_5 , ОСОБА_13 . Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації зареєстровано 9 березня 2000 року в книзі №166 на стор. №51 за №16454;
договір дарування, укладений між ОСОБА_14 та ОСОБА_5 , посвідчений державним нотаріусом Восьмої одеської державної нотаріальної контори 19 січня 2001 року, зареєстрований в реєстрі за №1-253, ОСОБА_5 набув у власність 1/6 частку житлового будинку під АДРЕСА_1 , який в цілому складався з однієї кам`яної будівлі жиле літ. «А» житловою площею 28,1 кв.м та господарських споруд, розташованих на земельній ділянці площею 682 кв.м;
технічний паспорт, виготовлений товариством з обмеженою відповідальністю «ЮКЦ «Правопроект» 30 серпня 2013 року на замовлення ОСОБА_5 на будинок АДРЕСА_1 , що складається в цілому з самочинно збудованих та переобладнаних приміщень житлового будинку літ. «А» загальною площею 243,8 кв.м та господарських споруд (т.2 а.с.136-152). 
За інформацією з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровано житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 243,8 кв.м житловою площею 118,2 кв.м (складові частини: житловий будинок «А», сараї літ. «Н», «П», літня кухня літ. «С», літній душ літ. «Ш», санблок літ. «Ц»); дата, час державної реєстрації 12 травня 2014 року 17:36:23, державний реєстратор Привалова Є.Є. Одеське міське управління юстиції Одеської області; підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, серія та номер: НОМЕР_3 , видане 14 травня 2014 року державним реєстратором реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Приваловою Є.Є.; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 13029770 від 14 травня 2014 року, 14:46:19, ОСОБА_15 Одеське міське управління юстиції Одеської області; форма власності: приватна; розмір частки: 1/1; власник: ОСОБА_5 (т.3 а.с.163-164). 
Судом апеляційної інстанції на підставі поданих учасниками справи доказів встановлено, що станом на 1975 рік за адресом: АДРЕСА_3 знаходилось домоволодіння, яке складалося з чотирьох відокремлені один від одного житлових будинків з господарськими будівлями та спорудами, що перебували у спільній власності різних осіб. Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної ради депутатів трудящих від 24 січня 1975 року №92 «Про поділ домоволодіння АДРЕСА_1 на самостійні домоволодіння» домоволодіння АДРЕСА_1 було поділено на 4 самостійні домоволодіння з визнанням права власності на новостворені домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складалося з житлового будинку літ. «А» з земельною ділянкою площею 682 кв.м на Ѕ ідеальну частку за ОСОБА_1 , Ѕ ідеальну частку за ОСОБА_9 ; домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складалося з житлового будинку літ. «И» з земельною ділянкою площею 422 кв.м за ОСОБА_10 ; домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складалося з житлового будинку літ. «Б» з земельною ділянкою площею 346 кв.м за ОСОБА_16 ; домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складалося з житлового будинку літ. «Г» з земельною ділянкою площею 616 кв.м за ОСОБА_8 .
За наслідками вказаного розділу домоволодіння ОСОБА_8 14 лютого 1975 року отримав Свідоцтво про право власності на домоволодіння, що складалося з одного житлового будинку та знаходилося за адресом: в АДРЕСА_3 .
На домоволодіння №109-в (жиле літ. «Г», сарай літ. «В», літня кухня літ. «М», вбиральня літ. «Н», огорожа №3.7) по АДРЕСА_4 у 1975 році бюро технічної інвентаризації було заведено інвентаризаційну справу, за даними якої власником обліковувався ОСОБА_8 (1918 року народження); інвентаризація проводилась періодично, зокрема у 1979, 1980, 1982, 1983 роках тощо. 
4 серпня 1980 року нотаріально посвідчено укладений між ОСОБА_8 (1918 року народження, батько) та ОСОБА_8 (1950 року народження, син) договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 , що складався в цілому з кам`яної будівлі житловою площею 18,6 кв.м та надвірних споруд, розташованих на земельній ділянці площею 552 кв.м.
Після смерті у 1982 році ОСОБА_8 (1950 року народження) право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування набув його брат ОСОБА_1 (1953 року народження) на підставі рішення Ленінського районного народного суду м. Одеси від 2 червня 1983 року в справі №2-452-1983. Право власності ОСОБА_1 на домоволодіння АДРЕСА_1 було зареєстровано бюро технічної інвентаризації 15 вересня 1983 року в установленому на той час порядку.
Отже, ОСОБА_8 (1918 року народження) з 1975 року, ОСОБА_8 (1950 року народження) з 1980 року, ОСОБА_1 (1953 року народження) з 1983 року за правовстановлюючими документами належало на праві приватної власності домоволодіння АДРЕСА_1 з закріпленою за ним земельною ділянкою, яке складалося з житлового будинку літ. «Г», господарських будівель та споруд та було інвентаризовано бюро технічної інвентаризації як самостійний об`єкт нерухомого майна після того, як рішенням виконкому ради у 1975 році домоволодіння АДРЕСА_1 було поділено між співвласниками на чотири самостійні об`єкти. Сім`я ОСОБА_1 зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 . На вказаний будинок ОСОБА_1 за життя склав заповіт на користь дочки ОСОБА_2 . 
Щодо ОСОБА_5 , то за наслідками проведеного на підставі рішення виконкому ради у 1975 році розділу домоволодіння його родичі набули право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складалося з житлового будинку літ. «А» з земельною ділянкою площею 682 кв.м. У 1975 році вказане нерухоме майно належало ОСОБА_1 , ОСОБА_9 по Ѕ ідеальній частці кожному, потому у 2000 році Ѕ частка була успадкована ОСОБА_13 та ОСОБА_5 , а у 2001 році на підставі нотаріально посвідченого договору дарування ОСОБА_13 належну їй частку подарувала ОСОБА_5 , відтак, ОСОБА_5 став власником житлового будинку під АДРЕСА_1 , який в цілому складався з однієї кам`яної будівлі літ. «А» житловою площею 28,1 кв.м та господарських споруд, розташованих на земельній ділянці площею 682 кв.м. Право власності ОСОБА_5 на домоволодіння було зареєстровано бюро технічної інвентаризації в установленому на той час порядку.
Отже, ОСОБА_5 належало на праві приватної власності домоволодіння АДРЕСА_1 з закріпленою за ним земельною ділянкою, яке складалося з житлового будинку літ. «Г», господарських будівель та споруд та було інвентаризовано бюро технічної інвентаризації як самостійний об`єкт нерухомого майна після того, як рішенням виконкому ради у 1975 році домоволодіння АДРЕСА_1 було поділено між співвласниками на чотири самостійні об`єкти.
Проте, ОСОБА_5 провів реконструкцію належного йому нерухомого майна, що знаходилось за адресом: АДРЕСА_3 , за наслідками якої були затверджені декларація про готовність об`єкта до експлуатації та видана довідка з Адресного реєстру м. Одеси про резервування адреси реконструйованого житлового будинку на підставі неправильно поданих ОСОБА_5 документів (заявки), які містили адресу реконструйованого нерухомого майна не на будинок АДРЕСА_5 . 
Тобто, на нерухоме майно ОСОБА_5 після його реконструкції державним реєстратором було видано свідоцтво про право власності та зареєстровано як таке, що належить йому на праві приватної власності та знаходиться за адресом: АДРЕСА_3 , що не є правильним, так як за даним адресом знаходиться з 1975 року за правовстановлюючими документами та даними проведеної до 2013 року реєстрації бюро технічної інвентаризації (паперові носії) належне ОСОБА_1 нерухоме майно.
Спірне свідоцтво про право власності та реєстрація належного ОСОБА_5 об`єкта нерухомого майна за адресом: будинок АДРЕСА_1 , тобто за адресом, де вже був інвентаризований належний ОСОБА_1 (та його попереднім власникам) об`єкт нерухомого майна стало перешкодою для державної реєстрації прав та їх обтяжень при зверненні ОСОБА_1 до державного реєстратора та, відповідно, перешкодою для розпорядження ОСОБА_1 за життя належним йому майном, а наразі є перешкодою ОСОБА_2 для оформлення права власності в порядку спадкування на майно після смерті батька ОСОБА_1 .
Спірне свідоцтво про право власності та реєстрація належного ОСОБА_5 нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, який ведеться з 2013 року, видано, реєстрація внесена на підставі зазначення саме ОСОБА_5 в заявці помилкової адреси реконструйованого нерухомого майна (замість правильного будинок АДРЕСА_2 , вказав неправильно будинок АДРЕСА_2 ), тому безпідставними є доводи ОСОБА_5 в особі представника в тій частині, що саме ОСОБА_1 має обрати собі іншу адресу (іншу нумерацію будинку), а не він ОСОБА_5 має приводити (виправляти) свої правовстановлюючі документи у відповідність (будинок АДРЕСА_1 ).
ОСОБА_5 не вчинив жодних дій для того, щоб звернутися до компетентних органів для внесення змін в адресу та реєстрацію свого реконструйованого будинку, більш того, ОСОБА_5 не бажає це робити. Отже, доводи ОСОБА_5 та висновки суду першої інстанції в тій частині, що спір відсутній, порушення права позивача не доведено, що питання можливо врегулювати в позасудовому порядку безпідставні. ОСОБА_1 , а наразі його спадкоємці, не мають виправляти помилки ОСОБА_5 , до того ж електронна реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна має відповідати його паперовим носіям як для ОСОБА_1 , так і для ОСОБА_5 . 
Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч.1 ст.316 ЦК України). Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України).
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст391 ЦК України).
Право власності ОСОБА_1 на нерухоме майно, розташоване за адресом: АДРЕСА_3 , яке складається з житлового будинку літ. «Г», господарських будівель і споруд, не є спірним. Проте це право власності на нерухоме майно є порушеним тим, що за вказаною адресою належного ОСОБА_1 об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у 2014 році зареєстровано право власності ОСОБА_5 на нерухоме майно, що виникло в результаті реконструкції житлового будинку літ. «А» з господарськими будівлями та спорудами, що до реконструкції за даними бюро технічної інвентаризації та іншими правовстановлюючими документами, отриманими в порядку поділу майна, спадкування, дарування тощо, мало реєстрацію за адресом: АДРЕСА_3 . 
Порушення не було пов`язане з позбавленням ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно, але створювало перешкоди у здійсненні ним права розпорядження своїм майном, оскільки за діючим з 2013 року законодавством для здійснення права розпорядження нерухомим майном (відчуження тощо) відомості про нерухоме майно мають бути внесені уповноваженими на то органами та особами до електронного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Реєстрація права власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна за адресом: АДРЕСА_3 , була проведена бюро технічної інвентаризації 15 вересня 1983 року в установленому на той час порядку шляхом внесення відповідного запису до реєстрової книги. Електронний Реєстр прав власності на нерухоме майно був запроваджений наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 «Про затвердження Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно», автоматичне перенесення записів з паперових носіїв інформації (реєстрових книг) ним не було передбачено, оскільки для реєстрації прав був встановлений заявочний принцип. Електронний Державний реєстр речових прав на нерухоме майно був запроваджений Міністерством юстиції 1 січня 2013 року, реєстратори комунальних підприємств бюро технічної інвентаризації на той час припинили виконання тимчасово делегованих державою повноважень у сфері державної реєстрації прав. Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також розробленими на його основі Положеннями про державну реєстрацію речових прав та Порядком ведення Державного реєстру речових прав також встановлений заявочний принцип проведення реєстрації прав. Частиною 3 статті 3 зазначеного Закону встановлено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. 
За даними архіву бюро технічної інвентаризації, створеного до 31 грудня 2012 року, встановлено, що за ОСОБА_5 було зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна, який мав адресу: АДРЕСА_3 , а за ОСОБА_1 (останній власник станом на 31 грудня 2012 року) було зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна, який мав адресу: АДРЕСА_3 .
ОСОБА_1 як власник нерухомого майна, розташованого за адресом: АДРЕСА_3 , реєстрація права на яке за ним була проведена у 1983 році відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення права та не передбачало його обов`язкової реєстрації, звернувся у 2015 році за «заявочним принципом» до державного реєстратора для внесення інформації щодо його права власності на майно до електронного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (оскільки автоматичне перенесення записів з паперових носіїв інформації /реєстрових книг бюро технічної інвентаризації/ проведено щодо його майна ще не було), однак отримав Рішення №21536826 від 25 травня 2015 року державного реєстратора про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, через наявність в електронному Реєстрі реєстрації майна за ОСОБА_5 , що відбулася, як встановлено судом, через помилкове зазначення ОСОБА_5 номеру будинку в документах на прийняття в експлуатацію та реєстрацію реконструйованого нерухомого майна.
Право власності ОСОБА_1 на нерухоме майно, розташоване за адресом: АДРЕСА_3 , порушено та підлягає захисту шляхом визнання незаконним та скасувати Свідоцтва про право власності (серія та номер: НОМЕР_3 ) ОСОБА_5 (форма власності: приватна, розмір частки: 1/1) на житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 243,8 кв.м, житловою площею 118,2 кв.м, розташований за адресом: АДРЕСА_3 (складові частини об`єкта нерухомого майна: житловий будинок літ. «А», сараї літ. «Н», «П», літня кухня літ. «С», літній душ літ. «Ш», санблок літ. «Ц»), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 359561651101, видане 14 травня 2014 року державним реєстратором реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Приваловою Є.Є. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 13029770 від 14 травня 2014 року 14:46:19; та шляхом скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності 5644852 від 12 травня 2014 року державного реєстратора Привалової Є.Є. про виникнення на підставі вказаного свідоцтва про право власності у ОСОБА_5 права власності на нерухоме майно. 
Позовні вимог про зобов`язання вчинити певні дії, а саме зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , внести відповідні відомості про реєстрацію права власності на нерухоме майно на житловий будинок АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності задоволенню не підлягають, так як зі скасуванням в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно спірного запису про право власності ОСОБА_5 відпадуть перешкоди, які слугували підставою для винесення державним реєстратором Тулба О.О. Рішення №21536826 від 25 травня 2015 року про відмову ОСОБА_1 у державній реєстрації прав та їх обтяжень. 
Крім того, наразі ОСОБА_1 є померлою особою, тому щодо належного йому майна наступають правила спадкування.
Позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування запису про державну реєстрацію прав задоволенню не підлягають, так як за правовстановлюючими документами нерухоме майно за адресом: АДРЕСА_3 належало ОСОБА_1 . Сам по собі факт перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у шлюбі не надає їй права на оскарження свідоцтва та запису про реєстрацію, оскільки суду не надано документів, які б підтверджували виникнення у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 права спільної сумісної власності подружжя на нерухоме майно, що знаходиться за адресом: АДРЕСА_3 .        
В порядку статті 141 ЦПК України понесені та документально підтверджені витрати ОСОБА_1 на сплату судового збору в сумі 1056,00 грн. за подання апеляційної скарги підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь правонаступника ОСОБА_17 ОСОБА_2 . 

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд –
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , підтриману правонаступником ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 задовольнити частково. 
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2018 року – скасувати. 
Позовні вимоги ОСОБА_1 в особі правонаступника ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради, за участю третіх осіб товариства з обмеженою відповідальністю «Нове бюро технічної інвентаризації», Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування запису про державну реєстрацію прав – задовольнити частково.
Визнати незаконним та скасувати Свідоцтво про право власності (серія та номер: НОМЕР_3 ) ОСОБА_5 (форма власності: приватна, розмір частки: 1/1) на житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 243,8 кв.м, житловою площею 118,2 кв.м, розташований за адресом: АДРЕСА_3 (складові частини об`єкта нерухомого майна: житловий будинок літ. «А», сараї літ. «Н», «П», літня кухня літ. «С», літній душ літ. «Ш», санблок літ. «Ц»), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 359561651101, видане 14 травня 2014 року державним реєстратором реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Приваловою Євгенією Євгеніївною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 13029770 від 14 травня 2014 року 14:46:19.
Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності: 5644852; дата час державної реєстрації: 12 травня 2014 року 17:38:23; державний реєстратор: ОСОБА_15 , Одеське міське управління юстиції, Одеська область; підстава виникнення права власності: Свідоцтво про право власності, серія та номер: 21609237, видане 14 травня 2014 року, видавник: державний реєстратор реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Привалова Є.Є.; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 13029770 від 14 травня 2014 року 14:46:19, ОСОБА_15 , Одеське міське управління юстиції, Одеська область; форма власності: приватна; розмір частки: 1/1; власник: ОСОБА_5 . 
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради, за участю третіх осіб товариства з обмеженою відповідальністю «Нове бюро технічної інвентаризації», Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування запису про державну реєстрацію прав – відмовити. 
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в особі правонаступника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради, за участю третіх осіб товариства з обмеженою відповідальністю «Нове бюро технічної інвентаризації», Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції про зобов`язання вчинити певні дії, а саме зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , внести відповідні відомості про реєстрацію права власності на нерухоме майно на житловий будинок АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності – відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_5 на користь правонаступника ОСОБА_1 ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1056 грн. 00 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
       Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       Повний текст постанови складено 29 червня 2021 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Є.С.Сєвєрова