ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року 
м. Київ
справа №336/7271/16-а
адміністративне провадження №К/9901/43880/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Стрелець Т.Г.,
суддів: Стеценка С.Г.,  Тацій Л.В., 
розглянувши у письмовому провадженні  в касаційній інстанції адміністративну справу №336/7271/16-а
за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя, про зобов`язання здійснити перерахунок пенсії, провадження у якій відкрито 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2017 року
(ухвалену у складі колегії суддів: головуючий суддя Чабаненко С.В., судді: Прокопчук Т.С.  Шлай А.В.)
ІСТОРІЯ СПРАВИ
УСТАНОВИВ
1. ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя, в якому просила:
- зобов`язати Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м Запоріжжя здійснити перерахунок та виплачувати пенсію ОСОБА_1 в розмірі 90 відсотків заробітної плати з урахуванням включення розрахунку розміру нарахованих та виплачених сум: матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, суми індексації заробітної плати, компенсації за невикористані відпустки та вихідної допомоги звільненим за скороченням з 01 листопада 2016 року та виплатити різницю з урахуванням раніше проведених виплат.
2.Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою про перерахунок пенсії з урахуванням у складі заробітної плати розміру нарахованих та виплачених сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, суми індексації заробітної плати, компенсації за невикористані дні відпустки та вихідної допомоги при звільненні, однак, листом від 23 листопада 2016 року їй було неправомірно відмовлено у перерахунку пенсії.
Короткий зміст рішення суду І інстанції
3. 16 лютого 2017 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя вирішив:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії задовольнити частково.
Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з урахуванням включення до розрахунку розміру пенсії суми індексації грошових доходів громадян, суми компенсації за невикористані дні відпустки, починаючи з 01 листопаду 2016 року, з урахуванням раніше здійснених виплат.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
4. Рішення суду першої інстанції обґрунтоване наявністю у позивача права на перерахунок пенсії із врахуванням суми індексації грошових доходів громадян та суми компенсації за невикористані дні відпустки починаючи з 01 листопада 2016 року з урахуванням раніше здійснених виплат.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
5.  12 червня 2017 року Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд вирішив:
Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Запоріжжя - задовольнити частково.
Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2017 року по справі № 336/7271/16-а(2-а/336/46/217) - скасувати.
Прийняти нову постанову.
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 у розмірі 90 відсотків заробітної плати з урахуванням включення сум, з яких були сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а з 01 січня 2011 року - єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме: матеріальної допомоги на оздоровлення до відпустки, соціально-побутової допомоги, індексації грошових доходів громадян, суми компенсації за невикористані дні відпустки, з 01 листопада 2016 року, з урахуванням раніше здійснених виплат.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
6. Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, керувався тим, що при призначенні пенсії матеріальна допомога, виплачена позивачці у квітні 2009 року, не може бути включена до суми заробітної плати, оскільки вона була виплачена не в останні 24 місяці, що передують призначенню пенсії.
Також апеляційний суд дійшов висновку, що квітень 2011 року не можна вважати календарним місяцем роботи перед зверненням за пенсією позивача, оскільки вона була звільнена в квітні 2011 року та в цьому ж місяці їй було призначено пенсію, тому цей неповний місяць не можна враховувати при визначенні розміру виплат, що включаються в заробіток обчислення пенсії відповідно до пункту 1 постанови КМУ «Про деякі питання вдосконалення визначення розмір заробітку для обчислення пенсії».
Короткий зміст вимог касаційної скарги
7.  31 липня 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 .
У касаційній скарзі скаржник просить постанову  Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2017 року у справі № 336/7271/16-а скасувати,  та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.    
Касаційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду апеляційної інстанції винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню. 
У скарзі позивач звертає увагу суду на той факт, що звільнення відбулося у зв`язку з досягненням нею граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування, а тому квітень 2011 року має враховуватися при визначенні розміру виплат, що включаються в заробіток обчислення пенсії.
Крім того позивач наполягає на тому, що матеріальна допомога на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, отримані нею в квітні 2010 та 2011 років, мають бути враховані при розрахунку розміру її пенсії.
8. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження за скаргою     ОСОБА_1 на постанову  Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2017 року у справі № 336/7271/16-а.
9. 09 жовтня 2017 року до Вищого адміністративного суду України від Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (правонаступник відповідача по справі) надійшли заперечення на касаційну скаргу.
10. 21 березня 2018 року справу передано до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
11. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 березня 2018 року, сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Гімона М. М., суддів Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.
12. На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду від 26 червня 2019 року, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді- доповідача Гімона М.М., було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, внаслідок якого для розгляду касаційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Стрелець Т.Г., суддів Стеценко С.Г., Тацій Л.В.
13. Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08 червня 2021 року прийнято до провадження касаційну скаргу позивача.
II. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
14.Як було встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя з квітня 2011 року та отримує пенсію, призначену у відповідності до Закону України «Про державну службу».
11 листопада 2016 року позивач звернулась до УПФУ в Шевченківському районі м. Запоріжжя з заявою про перерахунок пенсії та виплату пенсії з урахуванням 90% заробітку з включенням до складу заробітної плати матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, суми індексації заробітної плати, компенсації за невикористані дні відпустки та вихідної допомоги при звільненні за скороченням, нараховані за період з березня 2009 року по березень 2011 року.
Листом від 23 листопада 2016 року Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя позивачеві було відмовлено у перерахунку пенсії.
З наданої ОСОБА_1 довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії вбачається, що така довідка охоплює період з березня 2009 року по квітень 2011 року, тобто включає в себе не 24, а 26 місяців. При цьому у квітні 2009 року та у квітні 2010 року ОСОБА_1 виплачувалась допомога, але конкретне призначення цієї допомоги у довідці не визначено, чи то матеріальна допомога на оздоровлення чи то матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Також у довідці вказано про виплату ОСОБА_1 компенсації за невикористану відпустку в сумі 3756,01 гривень, а також вихідної допомоги в сумі 2315,88 гривень, які виплачені у квітні 2011 року.
Натомість з довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії від 28 квітня 2011 року, яка надавалась позивачу при зверненні з заявою про призначення пенсії відомостей про виплату матеріальної допомоги, компенсації за невикористану відпустку та вихідної допомоги немає.
З довідки про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії, вбачається, що відомості про виплату матеріальної допомоги у квітні 2009 року та у квітні 2010 року - наявні, однак, з такої довідки не можливо встановити який саме вид матеріальної допомоги виплачувався ОСОБА_1 , оскільки відомості про виплату вихідної допомоги відсутні.
З акту перевірки достовірності довідки про складові заробітної плати № 667 від 22 грудня 2016 року вбачається, що при перевірці встановлено, що у квітні 2011 року включено суму вихідної допомоги, на яку не нараховувався єдиний соціальний внесок та яка не є складовою фонду оплати праці.
ІІІ.  ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
14.Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі  статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
15.Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.    
Відповідно до  статті 46 Конституції України громадяни  мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно зі  статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією  Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Відповідно до  статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією та  законами України.
За  статтею 37 Закону № 3723-ХІІ  на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не  менше 10  років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно  від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії.
Згідно з частиною другою  статті 37-1 Закону № 3723-XII  перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.
Частиною другою  статті 33 Закону № 3723-XII  передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.
Частиною першою статті 1  Закону України  від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці»  (далі - Закон № 108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Статтею 2 Закону № 108/95-ВР  визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Відповідно до частини першої  статті 66 Закону  № 1788-ХІІ  до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до  Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).
Згідно зі  статтею 41 Закону  № 1058-ІV  до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим  Законом, з яких згідно з цим самим  Законом  були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим  Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати, надбавка за особливі умови проходження державної служби та премії до державних і професійних свят, на які нараховувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, входили до системи оплати праці державного службовця.
За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно з довідкою про складові заробітної плати позивачці були нараховані та виплачені надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, премії, премії до державних, професійних свят та ювілейних дат. На всі виплати, включені в довідку, нараховано страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а з 1 січня 2011 року - єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії використовується як спосіб відновлення порушеного права у зв`язку з тим, що при призначенні пенсії позивачці протиправно не було враховано всі види оплати праці (виплат, доходу), на які нараховано збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 2  квітня 2018 року (справа № 306/48/16-а), від 5 червня 2018 року (справа  №  275/593/17), від 16 грудня 2019 року (справа № 308/2129/17)  та Великою Палатою Верховного Суду від 24 грудня 2020 року (справа № 510/1286/16-а).
З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що пенсія позивачу повинна обчислюватись із заробітної плати, яку вона фактично отримувала на день звільнення з урахуванням індексації грошових доходів та компенсації за невикористанні відпустки, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування згідно досліджених судом апеляційної інстанції довідки 667 від 22 грудня 2016 року.
Щодо відмови апеляційного суду у включенні до суми заробітної плати усіх додаткових виплат (при призначенні позивачу пенсії), виплачених позивачці у квітні 2011 року, колегія суддів КАС ВС вважає, що апеляційний суд навів переконливі доводи з приводу відсутності правових підстав включення неповного відпрацьованого місяця у якості останнього 24 календарного місяця роботи позивача та у свою чергу вірно визначив цей період.
Так, оскільки останнім місяцем роботи позивача є квітень 2011 року, який за аргументацією апеляційного суду не можна включати до складу 24 місяців котрі передують звільненню позивача, то при визначенні цього періоду необхідно проводити відлік включно від березня 2011 року.
За таких обставин вірним періодом у відповідності до 1  постанови КМУ «Про деякі питання вдосконалення визначення розмір заробітку для обчислення пенсії» від 31 травня 2000 року №865  (в редакції  постанови КМУ від  19.08.2009 року № 872)   у розрізі якого визначається розмір виплат, що включаються в заробіток обчислення пенсії відповідно до  Закону України "Про державну службу" за останні 24 місяці роботи (який дає право на даний вид пенсії) підряд перед зверненням за пенсією у випадку позивача варто вважати починаючи з 01 березня 2009 року по 31 березня 2011 року включно.
Доводи касаційної скарги зводяться виключно до переоцінки рішення суду апеляційної інстанції. Касаційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) в суді апеляційної інстанції з урахуванням яких судом вже надана оцінка встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права касаційна скарга позивача не містить.
Відповідно до частини третьої  статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України  (надалі також  КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до  закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
8 лютого 2020 року набрали чинності зміни до  КАС України, внесені  Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
За правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим  Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
За наведених підстав касаційний розгляд здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цим  Законом.
Згідно  статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України  суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями  341,  345,  349,  350,  356,  359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
1.Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Постанову  Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2017 року у справі № 336/7271/16-а - залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                          Т. Г. Стрелець
Судді                                                                                                    С.Г. Стеценко
                                                                                                    Л.В. Тацій