УХВАЛА

22 квітня 2021 року 
м. Київ
справа № 804/19775/14
адміністративне провадження № К/9901/13001/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шевцової Н.В.,
суддів: Данилевич Н.А., Мацедонської В.Е.
перевірив касаційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області     на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 12   березня 2021 року у справі №804/19775/14 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, 
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Дніпропетровській області, в якому з урахуванням уточненого адміністративного позову, просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ МВС України від 27 жовтня 2014 року №2239 о/с «По особовому складу» в частині звільнення полковника міліції ОСОБА_1 заступника начальника ГУ МВС України в Дніпропетровській області - начальника міліції громадської безпеки з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил (з поставленням на військовий облік);
- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 04 листопада 2014 року №426 о/с «По особовому складу» щодо звільнення полковника міліції ОСОБА_1 заступника начальника ГУ МВС України в Дніпропетровській області - начальника міліції громадської безпеки з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил (з поставленням на військовий облік);
- зобов`язати МВС України та ГУ МВС України в Дніпропетровській області поновити ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ на посаді заступника начальника ГУ МВС України в Дніпропетровській області - начальника міліції громадської безпеки;
- зобов`язати ГУ МВС України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 виплату середньомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 04 листопада 2014 року по 01 вересня 2018 року;
- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника ГУ МВС України в Дніпропетровській області - начальника міліції громадської безпеки та виплати грошового забезпечення.
10 грудня 2020 року рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного  суду позов задоволено частково.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу до Третього апеляційного адміністративного суду.
22 січня 2021 року ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам КАС України, та запропоновано скаржнику у строк 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали надати до суду апеляційної інстанції документ, який підтверджує факт сплати судового збору у визначеному законодавством України розмірі. 
12 березня 2021 року ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду відмовленоу задоволенні клопотання про продовження строку на усунення недоліку апеляційної скарги у справі №804/19775/14. Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року у справі №804/19775/14 -  повернуто заявникові через несплату судового збору. 
На зазначену ухвалу суду апеляційної інстанції Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 13 квітня 2021 року.
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд зазначає наступне.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Частиною третьою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Водночас, відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
За такого правового врегулювання та обставин справи оскарження ухвалених у цій адміністративній справі судових рішень у касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд відповідної касаційної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.
Оскаржуючи судове рішення про повернення апеляційної скарги заявник касаційної скарги не зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Доводи Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, викладені у касаційній скарзі, зводяться до незгоди з судовим рішенням суду апеляційної інстанції та не спростовують мотивів ухвали суду апеляційної інстанції щодо несплати відповідачем судового збору за подання апеляційної скарги.
Суд наголошує, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Таким чином, аналіз ухваленого у цій справі судового рішення і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики в такій категорії адміністративних справ, а тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.
На підставі викладеного, керуючись частиною третьою статті 333 КАС України, Суд 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області     на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2021 року у справі №804/19775/14 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                Н.В. Шевцова
Судді                                                                                                    Н.А. Данилевич
 В.Е. Мацедонська