ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и
31 березня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 804/7691/16	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Білак С.В. (доповідач),  суддів:  Олефіренко Н.А., Шальєвої В.А.,   розглянувши у порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу  Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на постанову   Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року (головуючий суддя у першій інстанції Захарчук-Борисенко Н.В., постанова прийнята в приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду в м. Дніпро, повний текст рішення складено 29 листопада 2016 року) у справі      №804/7691/16 за позовом   Криворізького Північного об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в  Дніпропетровської області до   Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі про   стягнення заборгованості,-
                                                                    ВСТАНОВИВ:
          Криворізьке Північне об`єднане Управління Пенсійного фонду України в  Дніпропетровської області ( далі - позивач ) звернулось до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі (далі - відповідач), в якому просило стягнути з відповідача витрати, понесені позивачем у зв`язку з виплатою пенсій громадянам: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у зв`язку з втратою годувальників, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, за березень-травень 2014 року включно в розмірі 5411,35 грн.
        В обгрунтування повних вимог зазначив, що згідно чинному законодавству України витрати, понесені позивачем на виплату пенсій особам, яким призначено пенсії у зв`язку з втратою годувальників, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, підлягають відшкодуванню відповідачем. Позивач зазначає, що протягом серпня-жовтня 2013 року направляв відповідачу акти звірок витрат по виплаті вищевказаних пенсій, проте відповідач відмовляється включати до актів щомісячної звірки витрати по особовим справам потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві та пенсій, пов`язаних із втратою годувальника вищеозначеним фізичним особам.
           Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.11.2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Рішення суду обґрунтовано тим, що позивачем не надано суду довідок МСЕК про наявність причинного зв`язку смерті з професійним захворюванням, отруєнням або трудовим каліцтвом, як то передбачено Інструкцією про встановлення причинного зв`язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом, затвердженою Наказом Міністерства охорон здоров`я України від 15.11.2005 року №606.
          Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позивач зазначає, що положенням пп.2.2 Інструкції про встановлення причинного зв`язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом, затвердженої      наказом Міністерства охорони здоров`я України від 15.11.2005 року №606, передбачено, що для розгляду причинного зв`язку смерті з професійним захворюванням, отруєнням або трудовим каліцтвом до МСЕК направляються відповідні документи постраждалих, у яких при житті було встановлено професійне захворювання (отруєння), трудове каліцтво, що спричинило стійку втрату професійної працездатності, та померлих після вступу в дію   Закону України «Про охорону праці». Позивач зазначає, що до вступу в дію   Закону України «Про охорону праці»   не потрібно було встановлювати причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом (отримувати висновок МСЕК), оскільки належним доказом підтвердження наявності вищезазначеного причинно-наслідкового зв`язку було свідоцтво про смерть особи та акт про нещасний випадок на підприємстві, що наявні в матеріалах справи. Позивач наголошує, що йому було надано для призначення пенсій по втраті годувальника повні пакети документів, в результаті чого управлінням призначено пенсії по втраті годувальників, які померли внаслідок трудового каліцтва, відшкодування витрат на які повинні бути понесені відповідачем.
          В запереченні проти апеляційної скарги відповідач просить відмовити апелянту в задоволенні апеляційної скарги, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.
          Представники сторін у судове засідання не з`явились, про час і місце судового засідання сторони повідомлені судом належним чином.
          Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.
          Судом першої інстанції встановлено, що необхідною умовою для відшкодування (виплати) відповідачем пенсії у зв`язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, є наявність причинного зв`язку між смертю особи та нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням, підтверджений довідкою МСЕК.
         Позивачем не надано суду довідок МСЕК про наявність причинного зв`язку смерті з професійним захворінням, отруєнням або трудовим каліцтвом, як це передбачено Інструкцією про встановлення причинного зв`язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом, що затверджено Наказом Міністерства охорон здоров`я України від 15.11.2005 року № 606.
          Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
          Судом апеляційної інстанції встановлено, що у період з       березня по травень 2014 року позивач виплатив фізичним особам   ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13   пенсії у зв`язку з втратою годувальників, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, в розмірі 5411,35 грн., що підтверджується таблицями розбіжностей до акту щомісячної звірки витрат та списками осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв`язку з втратою годувальника, внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, що складені позивачем та які знаходиться у матеріалах справи.
          Протягом вищевказаного періоду позивач направляв на адресу відповідача акти звірки витрат по виплаті пенсій потерпілим, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання та пенсій, пов`язаних із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, проте відповідач відмовився включати до актів щомісячної звірки витрати позивача по громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .  
          Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам колегія суддів виходить з наступного.
         Статтею 1 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування №16/98-ВР від 14 січня 2008 року (надалі - Основи) встановлено, що загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.
          Згідно статті 4 Основ залежно від страхового випадку є такі види загальнообов`язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими поховання; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття; інші види страхування, передбачені законами України. Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до цих Основ.
          Види соціальних послуг та матеріального забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням визначені у статті 25 Основ. Так, зокрема, до страхування від нещасного випадку на      виробництві та професійного захворювання входить пенсія у зв`язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.
          Відповідно до   статті 15 Закону України №1105-ХІV від 23.09.1999 «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»   страхування від нещасного випадку здійснює Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.
           Статтею 21 Закону №1105-ХІV   визначені соціальні послуги та виплати, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків. Так, у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків у встановленому законодавством порядку зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті, виплачувати відповідні кошти йому або особам, які перебували на його утриманні; виплачувати пенсію      у      зв`язку      з      втратою      годувальника,      який      помер внаслідок       нещасного      випадку      на      виробництві      або      професійного захворювання.
        Відповідно до частини першої   статті 25 Закону №1105-ХІV   усі види страхових виплат і соціальних послуг застрахованим та особам,      які перебувають на їх утриманні, а також усі види профілактичних      заходів,      передбачених      статтями      21      та      22   цього   Закону,      провадяться Фондом соціального страхування      від      нещасних випадків за рахунок коштів цього Фонду.
          Згідно положень   статті 33 Закону №1105-ХІV   у разі      смерті      потерпілого      право      на      одержання      щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом «д» пункту 1 частини першої   статті      21 цього Закону) мають непрацездатні особи,      які перебували на утриманні померлого або мали      на      день      його      смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.
          Такими непрацездатними особами є: 1) діти,      які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють,      або старші за цей вік,      але через вади фізичного або розумового      розвитку      самі      не      спроможні заробляти;      діти,      які є учнями,      студентами      (курсантами,      слухачами,      стажистами)      денної форми      навчання      -до      закінчення      навчання,      але      не більш як до досягнення ними 23 років; 2) жінки,      які досягли 55 років,      і чоловіки,      які досягли 60 років, якщо вони не працюють; 3) інваліди - члени сім`ї потерпілого на час інвалідності; 4) неповнолітні      діти,      на утримання яких померлий виплачував або був зобов`язаний виплачувати аліменти; 5) непрацездатні      особи,      які      не      перебували      на       утриманні померлого, але мають на це право. Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один      з      батьків      померлого чи інший      член сім`ї,      якщо він не працює та доглядає дітей,      братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку. Пенсія у       разі       смерті       годувальника призначається      і виплачується згідно із законодавством.
          Отже, право на одержання щомісячних страхових виплат мають, зокрема, непрацездатні особи,      які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання.
          При цьому, факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї відповідно до приписів пункту 18 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року, підтверджується, зокрема, довідками житлово-експлуатаційних організацій з місця проживання (реєстрації) про перебування на повному утриманні померлого годувальника чи одержання від померлого годувальника допомоги, яка була постійним і основним джерелом засобів до існування, або про спільне проживання з годувальником на момент його смерті.
          У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.
          Постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 лютого 2021 року по цій справі за касаційною скаргою Криворізького Північного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року Касаційну скаргу Криворізького північного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області задоволено частково.
          Ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року скасовано.
          Справу за позовом управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.   Кривого Рогу Дніпропетровської області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про стягнення заборгованості направлено на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.
         Велика Палата Верховного Суду погодилася з доводами касаційної скарги про те, що чинне законодавство на час виникнення спірних відносин для отримання відшкодування витрат на виплату та доставку пенсії у зв`язку з втратою годувальника, смерть якого настала від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання, не передбачало обов`язку ПФУ надавати кожного разу до актів звірки докази того, що смерть годувальника пов`язана саме з нещасним випадком на виробництві, або професійним захворюванням, а не із загальним захворюванням.
        Судячи із правової позиції відповідача у цій справі відносно позиції органу ПФУ та наведеного на її правомірність обґрунтування, якщо виходити з обсягу та змісту фактичних обставин цього спору, можна визначити, що Фонд насправді не погоджується з призначенням і виплатою пенсії у зв`язку з втратою годувальника окремим пенсіонерам ( ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ), які за   законом   не мали на неї право, оскільки на час виникнення права на цей вид пенсії не були непрацездатними і не перебували на утриманні померлих годувальників (своїх чоловіків). Фонд переконує, що для призначення такого виду пенсії органи ПФУ мали б встановити причинний зв`язок між смертю годувальників і їх правом на отримання пенсійних страхових виплат на підставі, серед іншого, медичних документів та в порядку, встановленому   Законом № 1105-XIV   та   Інструкцією № 606.
          Але разом із цим Фонд фактично не заперечує, що рішення органу ПФУ про призначення і виплату пенсій у зв`язку з втратою годувальника іншим особам, які підпадають під визначення тих, що перебували на утриманні годувальника, не містить обставин чи умов для відмови погодити акти щомісячної звірки витрати по особових справах потерпілих, яким виплачені пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві та пенсій, пов`язаних з втратою годувальника, та відшкодувати понесені витрати; не ставить під сумнів обґрунтованість причинного зв`язку між смертю кожного з годувальників і нещасними випадками на виробництві, а також право пенсіонерів (осіб із числа тих, що перебували на утриманні годувальника) на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Не заперечив Фонд і того, що іншим пенсіонерам, поіменованим вище в цій постанові, за винятком ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , пенсії у зв`язку з втратою годувальника виплачувалися тривалий час і витрати на їх виплату Фонд повертав.
         З позиції відповідача видно теж, що його відмова звірити щомісячні акти витрат по особових справах потерпілих, яким виплачені пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві та пенсій, пов`язаних з втратою годувальника, за означений проміжок часу стосувалися саме незаконності призначення і виплати органом ПФУ пенсій у зв`язку з в тратою годувальника, а не соціальної послуги у виді витрат на поховання.
          Велика Палата Верховного Суду вважає, що у разі, коли Фонд має, як він доводить, обґрунтовані сумніви в законності віднесення до числа пенсіонерів на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника осіб, які не перебували на утриманні годувальника на момент смерті останнього, то Фонд не повинен відмовляти в погодженні актів звірки і вимагати документи на підтвердження причинного зв`язку відповідно до правил   Інструкції № 606   для пенсіонерів, яким такий вид пенсії був призначений й виплачувався органом ПФУ на законних підставах (йдеться про пенсіонерів, перелічених в акті, за винятком ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , стосовно яких Фонд має застереження).
          Попри право та обов`язок Фонду перевіряти правильність призначення і виплати коштів, які підлягають поверненню за рахунок коштів Фонду щодо конкретних осіб, у цій частині спору Фонд вкотре не обґрунтував, а суди попередніх інстанцій не дослідили низки обставин, від встановлення, дослідження й оцінки яких залежить висновок про законність й справедливість позиції Фонду в цій частині спірних правовідносин.
          Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про безпідставність й необґрунтованість тверджень позивача й ухвалили помилкові судові рішення. Коли мотивували безпідставність вимог позивача про стягнення витрат, понесених на виплату пенсій у зв`язку з втратою годувальників, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, пенсіонерам ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , суди обмежились лише загальним висновком про те, що у справі немає доказів того, що ці особи мали право на отримання страхових виплат на момент смерті потерпілого, але при цьому не дослідили, не мотивували, чому документи, на які посилався позивач, коли ухвалив рішення про виплату їм пенсій, не є доказами, що доводять правильність і законність виплат цим особам пенсії й у зв`язку із цим понесення витрат на їх доставку, зокрема й в оспорений відтинок часу.
          Отож обставини про правильність обчислення заявленого до стягнення відшкодування, зокрема й стосовно правомірності призначення та виплати пенсій пенсіонерам ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , потребуватимуть дослідження й правової оцінки на предмет їх належності, достатності, достовірності й необхідності.
          Для визначення правильності обчислення розміру витрат, понесених органами ПФУ на виплату пенсії у зв`язку з втратою годувальника, потрібно буде з`ясувати, чи були на утриманні годувальника    ОСОБА_14 непрацездатні утриманці - неповнолітні діти, чи призначена останнім пенсія у зв`язку з втратою годувальника, на чиє ім`я виплачувалася ця пенсія, чи виплачувалася вона на ім`я законного представника дітей - ОСОБА_13 .
          Перевірці та з`ясуванню підлягають також обставини зміни розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, який був призначений для непрацездатних членів сім`ї годувальника (дітей), за умови, коли дружина померлого годувальника ОСОБА_13  заявила вимогу про призначення їй такого самого виду пенсії у зв`язку зі смертю її чоловіка ОСОБА_14 . Відповіді потребуватиме питання, чи зміниться в бік збільшення розмір пенсії, який був призначений непрацездатним утриманцям, у разі задоволення вимоги дружини померлого годувальника призначити чи перевести її на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
          У межах означених вище обставин треба з`ясувати також, чи пенсіонери ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , в розумінні пункту 2 частини третьої   статті 36 Закону № 1058- IV   одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування, а звідси - чи відповідно до абзацу четвертого цієї самої частини вони, як члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію (якщо одержували), мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Перевірки й судового розсуду потребуватимуть обставини правомірності призначення    ОСОБА_12 та ОСОБА_13 пенсій у зв`язку з втратою годувальника в аспекті положень статті   10, частин першої, другої статті   37, частини першої статті   49 Закону       №   1788-XII, згідно з якими органи ПФУ забезпечують право на пенсію в разі втрати годувальника, на яку мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38), діти незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника, батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, але набувають право на пенсію, якщо згодом втратили джерело засобів до існування, а також право на збільшення пенсії відповідно при зміні кількості членів сім`ї, забезпечуваних пенсією в разі втрати годувальника.
          З матеріалів справи вбачається, що:
          -      довідкою №372 від 11.04.2013 року, виданою Житлово-експлуатаційною організацією №31 підтверджується факт спільного проживання ОСОБА_11 з сином ОСОБА_15 та перебування ОСОБА_11 на утриманні сина по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
          - довідкою Житлово-експлуатаційної організації підтверджується факт спільного проживання ОСОБА_10 з чоловіком ОСОБА_16 по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 
          - довідкою №1260 від 12.11.2012 року, виданою Житлово-експлуатаційною організацією №31 підтверджується факт спільного проживання ОСОБА_9 з чоловіком ОСОБА_17 по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ; 
          - довідкою №180 від 23.01.2014 року, виданою Житлово-експлуатаційною організацією №31 підтверджується факт спільного проживання ОСОБА_18 з чоловіком ОСОБА_19 по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , крім того пенсіонерка досягла 55 років і не працює; 
         - довідкою Житлово-експлуатаційної організації №31 підтверджується факт спільного проживання ОСОБА_1 з чоловіком ОСОБА_20 та перебування ОСОБА_21 на утриманні чоловіка по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ; 
        - довідкою від 05.09.2010 року, виданою Житлово-експлуатаційною організацією №31 та актом від 16.07.2010 року підтверджується факт спільного проживання ОСОБА_3 з чоловіком ОСОБА_22 та перебування ОСОБА_3 на утриманні чоловіка по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ; 
        - довідкою Житлово-експлуатаційної організації №31 підтверджується факт спільного проживання ОСОБА_2 з чоловіком ОСОБА_23 та перебування ОСОБА_2 на утриманні чоловіка по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 ; 
          - довідкою від 25.07.2011 року Житлово-експлуатаційної організації №31 підтверджується факт спільного проживання ОСОБА_4 з ОСОБА_24 та перебування ОСОБА_4 на утриманні ОСОБА_24 по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 ; 
          - довідкою №964 від 15.11.2012 року, виданою Житлово-експлуатаційною організацією №31 підтверджується факт спільного проживання ОСОБА_8 з чоловіком ОСОБА_25 по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_9 ; 
           - рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 11.03.2011 року у справі №2-О-72-2011 встановлено факт спільного проживання ОСОБА_7 з ОСОБА_26 по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_10 ; 
          - довідкою №112 від 31.03.2011 року, виданою Житлово-експлуатаційною організацією №31 підтверджується факт спільного проживання ОСОБА_5 з ОСОБА_27 по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_11 ; 
           - рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20.12.2004 року у справі №2-4597/2004 встановлено факт спільного проживання ОСОБА_28 з чоловіком ОСОБА_29 по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_12 ; 
          - довідкою Криворізького міського центру зайнятості      №03-07/7462 від 07.04.2014 року підтверджено факт відсутності реєстрації ОСОБА_13 в якості безробітної та отримання допомоги по безробіттю, даними трудової книжки ОСОБА_13 НОМЕР_1 підтверджується факт відсутності працевлаштування останньої, на утримані якої перебуває двоє неповнолітніх дітей з огляду на смерть чоловіка ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_13 . За заявою дружини померлого ОСОБА_13 03.02.2014 року призначено дружині, як законному представнику неповнолітніх дітей, що мають право на одержання щомісячних страхових виплат, пенсію по втраті годувальника, який помер внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання на двох утриманців, а з 08.04.2014 року ОСОБА_13 призначено пенсію по втраті годувальника, який помер внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання на трьох утриманців - на двох неповнолітніх дітей  і ОСОБА_13 .
          Таким чином, наявними вище документами підтверджено право ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13   на одержання щомісячних страхових виплат з огляду на смерть осіб, на утриманні яких вони перебували.
          Частиною 8   статті 34 Закону №1105-ХІV   визначено, що у      разі смерті      потерпілого      від      нещасного      випадку      або професійного      захворювання      витрати      на      його      поховання несе Фонд соціального страхування від нещасних випадків згідно з порядком, визначеним Кабінетом Міністрів України.
          На виконання вимог   Закону №1105-ХІV   постановою правління Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування від нещасних випадків №5-4/4 від 04.03.2003 року   розроблено Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов`язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв`язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.
          Пунктом 7 Порядку №5-4/4 передбачено, що Фонд соціального страхування від      нещасних випадків на підставі      довідки про відшкодування Фондом соціального страхування від      нещасних      випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду      України витрат, пов`язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв`язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (додаток      4), на централізованому рівні до 25 числа місяця, наступного за звітним, перераховує відповідні кошти Пенсійному фонду.
          У відповідності до частини 4 статті 26 Основ, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.
          Стаття 24 Закону №1105-ХІV   встановлює якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.
          Аналіз норм   Закону №1105-ХІV, який визначає правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві дає підстави вважати, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов`язаний відшкодовувати виплачені іншими страховиками суми пенсій у зв`язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного      випадку на виробництві або професійного захворювання лише тих осіб, які померли від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за умови підтвердження факту перебування непрацездатних осіб на утриманні померлого або факту наявності права на одержання від нього утримання.
          Як свідчать матеріали справи, відповідач в якості підстави для неприйняття до заліку витрат, понесених позивачем щодо виплат пенсій громадянам у зв`язку з втратою годувальників, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, за березень-травень 2014 року посилається на відсутність документів (висновку МСЕК) про підтвердження причинного зв`язку між смертю фізичних осіб та нещасними випадками, що сталися з ними на виробництві. Проте наявними в матеріалах справи доказами підтверджено право фізичних осіб на отримання щомісячних страхових виплат відповідно до приписів   статті 33 Закону №1105-ХІV, а відтак, зважаючи на спростування позивачем тверджень відповідача, колегія суддів доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі.
          Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.
            Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 272,      286, 308,            315,            317,            321,       322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                                        ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області задовольнити.
          Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року у справі   №804/8686/14  скасувати, прийняти нову постанову.
          Позов Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області задовольнити. 
          Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі на користь Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу понесені витрати на виплату пенсій громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13   у зв`язку з втратою годувальників, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, за березень-травень 2014 року включно в розмірі 5411,35 грн.
Постанова   набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.  
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва