ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/468/21 Справа № 201/3199/19 	  	Головуючий у першій інстанції:  Антонюк О. А. Суддя-доповідач:  Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого -                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 липня 2020 року по справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

15 березня 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного 28.04.2014 року договору (заява №б/н), відповідач отримав кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач взяті на себе зобов`язання за договором з повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 10.01.2019 року утворилася заборгованість у розмірі 12567,58 грн., а саме: 6151,04 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1869,55 грн - заборгованість за нарахованими відсотками, 3472,34 грн - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, а також 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 574,65 грн. - штраф (процентна складова). Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача вказану заборгованість в загальному розмірі 12567,58 грн. та судові витрати в сумі 1921,00 грн. 
Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 липня 2020 року в задоволенні позову відмовлено. 
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. 
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного. 
Встановлено, що АТ КБ "ПриватБанк" надано копію заяви ОСОБА_1 від 28.04.2014 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якої відповідач виявляє бажання оформити на своє ім`я банківську карту (а.с. 9). 
Зазначена вище анкета-заява не містить умов щодо строку дії кредитного договору, розміру та порядку нарахування процентів за користування кредитом, неустойки.
Долучені до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, якими передбачено, зокрема, пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких, зокрема, визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови, - відповідачем не підписані (а.с. 11-44). 
Анкета-заява містить текст про погодження споживача з Умовами та Правилами надання банківських послуг, але не конкретизовано яка саме редакція Умов та Правил надання банківських послуг погоджена споживачем.
На підтвердження свого позову банком представлено розрахунок заборгованості за кредитним договором №б/н від 28.04.2014 року, згідно якого, станом на 10.01.2019 року банком нарахована заборгованість в загальному розмірі 12567,58 грн., з яких 6151,04 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1869,55 грн - заборгованість за нарахованими відсотками, 3472,34 грн - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, а також 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 574,65 грн. - штраф (процентна складова). Вказаний розрахунок складений позивачем за період з 06.06.2016 року (а.с.7-8).
Згідно довідки №150429/346 від 29.04.2015 АТ КБ "ПриватБанк", картка ОСОБА_1 та всі технічні рахунки, що використовуються для її роботи, закриті (а.с.73).
Колегія наголошує, що ні місцевому, ні апеляційному суду позивачем не надано письмові докази отримання за умовами кредитного договору від 28.04.2014 року, з приводу якого заявлений позов у справі, що розглядається, відповідачем кредитних коштів.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Разом з тим, згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. 
Згідно змісту апеляційної скарги позивач, зокрема, посилається на те, що 23.02.2016 відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку з кредитним лімітом 2520,00 грн (а.с.99-102).
Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором №б/н від 28.04.2014 року, складений позивачем за період з 06.06.2016 року (а.с.7-8).
У наданій позивачем виписці з особового рахунку вбачається, що операції по рахунку сформовані за період з 17.06.2016 року (а.с.106-109). 
Однак, згідно позовної заяви позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором від 28.04.2014 року (а.с.6). При цьому, відповідачем надано копію довідки, відповідно до якої, станом на 29.04.2015, картка ОСОБА_1 та всі технічні рахунки, що використовувалися для роботи вказані картки, закриті (а.с.73).
Сама лише копія анкети-заяви ОСОБА_1 від 28.04.2014 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якої відповідач виявляє бажання оформити на своє ім`я банківську карту, не доводить отримання кредитних коштів за даним договором з приводу якого заявлено позов.
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; встановивши, що даний позов заявлений банком з приводу неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору від 28.04.2014 року; враховуючи, що матеріали справи не містять відповідних процесуальних документів позивача щодо зміни позовних вимог та (або) обґрунтування, підстав  позову; встановивши, що банком не надано суду будь-яких доказів отримання кредитних коштів за вказаним договором,  - колегія дійшла висновку про недоведеність та необґрунтованість заявлених банком позовних вимог.
Колегія наголошує, що апеляційну скаргу позивач мотивує відкриттям відповідачу карткового рахунку 23.02.2016 року.
При цьому, ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду позивачем не надано письмові докази укладення між сторонами кредитного договору від 23.02.2016 року; клопотань про витребування відповідних доказів судом позивачем не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи. Позовних вимог з приводу стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 23.02.2016 року банком у даній справі не заявлено. 
З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог банку у повному обсязі саме з наведених вище підстав.
       Місцевий суд, ухвалюючи оскаржуване рішення, у повному обсязі фактичні обставини справи не встановив, що, однак, не призвело до неправильного висновку по суті позовних вимог. Враховуючи, що не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань, колегія дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення без змін. 
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, колегія приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Суд наголошує, що позивач не позбавлений можливості звернення до суду, на захист своїх прав та законних інтересів, з іншим позовом до відповідача, з інших підстав, за іншим обґрунтуванням. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення. 
Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 липня 2020 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий

Судді