Ухвала
18 травня 2021року
м. Київ
справа № 1-33/04
провадження № 51 – 2450 зно 21
Суддя Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду  ОСОБА_1 , розглянувши заяву засудженого ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 23 грудня 2004 року щодо нього,
встановила:
Згідно із вироком  Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 7 червня 2004 року ОСОБА_2 засуджено за ч. 1 ст. 233, п.п. «а», «з» ст. 93 Кримінального кодексу України (далі – КК) у редакції 1960 року та за ч. 1 ст. 263, п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 189 КК у редакції 2001 року до покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією всього майна. 
Ухвалою Верховного Суду України від 23 грудня 2004 року вирокАпеляційного суду Автономної Республіки Крим від 7 червня 2004 рокузмінено, постановлено виключити з вироку вказівку про застосування до ОСОБА_2 за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК додаткового покарання у вигляді конфіскації всього майна. В решті вирок в частині призначеного покарання залишено без зміни. 
У своїй заяві засуджений ОСОБА_2 порушує питання про перегляд ухвали суду касаційної інстанції в межах розгляду за нововиявленими обставинами та зазначає про те, що:
- 13 квітня 2021 року у матеріалах кримінальної справи №1-33/04, ним виявлено відсутність доповнення до його касаційної скарги разом з додатками – поясненнями свідків на підтвердження його невинуватості у вчиненні злочинів 13 липня  і 10 жовтня 2000 року та довідкою головного лікаря поліклініки м. Ялта АР Крим;
- в матеріалах кримінальної справи допущено неповноту складання протоколу судового засідання, судом касаційної інстанції не встановлено відсутність у матеріалах справи доповнень до його касаційної скарги та не була досліджена довідка від 14 липня 2004 року, яка підтверджує його алібі про перебування в медичному закладі на час вчинення злочину 13 липня  2000 року;
- касаційний розгляд Верховним Судом України 23 грудня 2004 року відбувся без захисника за призначенням, що є порушенням права на захист відповідно до рішень Європейського Суду з прав людини від 19 лютого 2009 року, 20 грудня 2011 року, 12 січня 2012 року та рішення Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року, про зміст яких йому стало відомо 07 квітня 2021 року, та які не були відомі суду касаційної інстанції 23 грудня 2004 року;
- головуючий суддя колегії Верховного Суду України у справі № 05-4838 к 04 самоусунувся і за нього ухвалу від 23 грудня 2004 року підписано іншим суддею ОСОБА_3 , якого у складі колегії суддів не було, а відповідно до практики Європейського суду з прав людини це є порушенням внутрішнього законодавства, про що він дізнався 09 квітня 2021 року;
- він обмовив себе у вчиненні злочинів, про що свідчать матеріали кримінальної справи та показання свідків. 
У заяві засуджений просить відкрити кримінальне провадження, витребувати з особистої справи копію вироку Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 7 червня 2004 року, скасувати ухвалу Верховного Суду України від 23 грудня 2004 року, постановити нову ухвалу, якою звільнити його від покарання на підставі ч.4 ст.49 КК та передати кримінальну справу на новий розгляд до суду першої інстанції, заяву просить розглянути з його участю.  При цьому також  зазначає, що Голосіївським районним судом м. Києва в період 2017 - 2018 років розглядались заяви потерпілих з підстави перегляду вироку щодо нього за нововиявленими обставинами, у справі № 752/17833/17. 
Водночас  засуджений ОСОБА_2 подав клопотання про поновлення  строку на подання заяви, у якому зазначив про вчасність подання ним заяви, а також у окремому клопотанні просить призначити йому захисника з Київського Регіонального центру з надання вторинної безоплатної правової допомоги.
Крім того, ОСОБА_2 подав клопотання до заяви про перегляд вироку за п.4 ч.2 ст.459 КПК, у якому зазначив про відсутність в матеріалах кримінальної справи пред`явленого обвинувачення в межах об`єднаних справ щодо нього та вважає, що його притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів з порушенням кримінально-процесуального закону, просить витребувати матеріали провадження з Голосіївського районного суду м. Києва про відновлення втрачених матеріалів кримінальної справи №№ 1-33/04, також зазначає, що вказане клопотання взаємопов`язане з доповненням від 06 липня 2004 року до касаційної скарги на вирок Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 7 червня 2004 року, яке було проігноровано судом касаційної інстанції 23 грудня 2004 року, тому також просить застосувати до нього ч.4 ст.49 КК, з урахуванням задокументованого відношення усіх потерпілих у справі на його захист і матеріалів досудового провадження № 12018010000000134 від 17 серпня 2018 року стосовно чотирьох з`явлень із зізнанням у справі № 1-33/04: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .
Згідно з вимогами ст. 459 КПК судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Положеннями ч. 2 ст. 459 КПК визначено, що нововиявленими обставинами визнаються:
– штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 
– скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 
– інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Відповідно до ч. 2 ст. 462 КПК у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, окрім іншого зазначаються: 
– обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду, 
– обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин та зміст вимог до суду.
Посилаючись у заяві нарішення  Європейського Суду з прав людини від 19 лютого 2009 року, 20 грудня 2011 року, 12 січня 2012 року та рішення Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року, що на думку засудженого підтверджують наявність нововиявлених обставин через порушення його права на захист,  ОСОБА_2 не зазначив обґрунтувань про те, яким чином з урахуванням ч. 2 ст. 462 КПК, обставини, які існували на час прийняття оскаржуваного судового рішення 23 грудня 2004 року, а саме розгляд кримінальної справи відносно нього без його захисника, можуть свідчити про наявність нововиявлених обставин, при тому, що факт відсутності захисника під час перегляду справи судом касаційної інстанції був відомий на час розгляду як суду, так і безпосередньо засудженому, який брав участь у судовому засіданні 23 грудня 2004 року. 
Крім того,  ОСОБА_2 не зазначив, яким чином вказані ним рішення Європейського Суду з прав людини та Великої Палати Верховного Суду, які стосуються інших кримінальних справ та винесені відносно інших осіб через значний проміжок часу після постановлення щодо нього вироку від 7 червня 2004 року та ухвали від 23 грудня 2004 року, узгоджуються з положеннями п.4 ч.2 ст.462 КПК та яким чином могли вплинути на прийняття відносно нього судових рішень у 2004 році, при тому, що на час постановлення вироку та ухвали відносно нього вказані рішення ще не були прийняті міжнародним судом та Великою Палатою Верховного Суду.
Як вбачається із наданих засудженим матеріалів до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, зміст наданої до заяви копії доповнення до його касаційної скарги від 06 липня 2004 року не стосується обставин, зазначених у наданій ним довідці від 14 липня 2004 року.
Водночас, посилаючись як на підставу для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення засуджений у заяві посилається на відсутність в матеріалах кримінальної справи №1-33/04 та не дослідження судом касаційної інстанції доповнення до його касаційної скарги разом з додатками – поясненнями свідків на підтвердження його невинуватості у вчиненні злочинів 13 липня  і 10 жовтня 2000 року та довідкою головного лікаря поліклініки м. Ялта АР Крим, однак при цьому, з урахуванням положень п.5 ч.2 ст.462 КПК  ОСОБА_2 не зазначив відповідних обґрунтувань та будь-яких даних на підтвердження факту подання захисником саме цих доповнень до його касаційної скарги із вказаними додатками, в тому числі з довідкою від 14 липня 2004 року, ксерокопія якої додана ним до заяви, проте не засвідчена  належним чином.
Процедура перегляду судових рішень за нововиявленим обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження, усунення суперечностей у доказах та перевірки процедури розгляду справи. У цьому випадку суд лише перевіряє наявність, передбачених  ч. 2 ст. 459 КПК обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені, та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути.
Посилаючись як на нововиявлені обставини, а саме на те, що в матеріалах кримінальної справи допущено неповноту складання протоколу судового засідання, судом касаційної інстанції не встановлено відсутність у матеріалах справи доповнень до його касаційної скарги та не була досліджена довідка від 14 липня 2004 року, яка підтверджує його алібі про перебування в медичному закладі на час вчинення злочину 13 липня 2000 року, ОСОБА_2 , з урахуванням вищевказаного, не навів належних обґрунтувань, яким чином вказані обставини узгоджуються з положеннями п.4 ч.2 ст.462 КПК, та яким чином, на його думку, неповне складання протоколу судового засідання та недослідження вказаної довідки, при тому, що він особисто був присутній у судовому засіданні, свідчить про наявність нововиявлених обставин.
Водночас, посилаючись як на нововиявлену обставину, а саме на те,  що він  обмовив себе у вчиненні злочинів, ОСОБА_2 не зазначає будь-яких обґрунтувань про те, що йому не було відомо про це під час судового розгляду справи відносно нього.
Крім цього, посилаючись як на нововиявлену обставину, а саме на те, що головуючий суддя колегії Верховного Суду України у справі № 05-4838 к 04 самоусунувся і за нього ухвалу від 23 грудня 2004 року підписано іншим суддею ОСОБА_3 , якого у складі колегії суддів не було,  ОСОБА_2 у заяві не вказав про те,  у який час конкретно він дізнався чи міг дізнатися про допущені неточності в ухвалі Верховного Суду України, враховуючи те, що він був присутній під час розгляду в касаційному порядку  справи щодо нього, а також не зазначив обґрунтувань про те, яким чином таке порушення вплинуло на законність прийнятого судового рішення у кримінальній справі.
У своїй заяві ОСОБА_2  просить скасувати ухвалу Верховного Суду України від 23 грудня 2004 року, постановити нову ухвалу, якою звільнити його від покарання на підставі ч.4 ст.49 КК та передати кримінальну справу на новий розгляд до суду першої інстанції, однак така вимога не узгоджується з повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, визначеними положеннями ст. 467 КПК.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 463 КПК України про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подається до суду тієї інстанції, який перший допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин.
Разом з тим,  ОСОБА_2 подав клопотання до заяви про перегляд вироку  за п.4 ч.2 ст.459 КПК, однак не навів обґрунтувань про те, чому саме таке клопотання він подав до Верховного Суду, при тому, що вирок був постановлений судом апеляційної інстанції. 
Відповідно до ч. 3 ст. 464 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подано без додержання вимог, передбачених ст. 462 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху, в якій зазначаються недоліки заяви та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала заяву. 
З урахуванням вищезазначеного є підстави для залишення без руху  заяви ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за  нововиявленими обставинами та встановлення строку для усунення допущених недоліків. При повторному зверненні до суду засудженим має бути усунуто вищезазначені недоліки та підтверджено, що ним не пропущено строку на їх усунення.
Водночас, прохання засудженого про призначення йому захисника із Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у м. Києві не може бути вирішено на даній стадії провадження, оскільки такі питання вирішуються судом касаційної інстанції у разі відкриття кримінального провадження за нововиявленимиобставинами. Проте, засуджений не позбавлений процесуального права особисто звернутися до вказаного центру із відповідною заявою для вирішення такого питання.
Керуючись ч. 1 ст. 429, ч. 3 ст. 464, 467 КПК, суддя
ухвалила:
Заяву засудженого  ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 23 грудня 2004 року щодо нього, залишити без руху і встановити йому строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків заяви – п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали заяву буде повернуто скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя Касаційного кримінального суду                                         ОСОБА_1 
Верховного Суду