Дата документу 17.06.2021 Справа № 332/61/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Є.У.№ 332/61/21                                                Головуючий у 1 інстанції: Сінєльник Р.В.
№ 22-ц/807/1709/21                                                Суддя-доповідач: Крилова О.В.

 
ПОСТАНОВА
               ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого:                Крилової О.В.
суддів:                Кухаря С.В.
                       Полякова О.З.
секретар:                Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі адвоката Котелевського Костянтина Володимировича на рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 03 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 в особі адвоката Котелевського Костянтина Володимировича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Роман Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ

В січні 2021 року ОСОБА_1 в особі адвоката Котелевського К.В. звернулася до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Женева», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В обґрунтування заяви зазначала, що 23.07.2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименком Р.В було відкрито виконавче провадження № 62639991 на виконання виконавчого напису № 12416 виданого 16.07.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Женева» (Правонаступника ПАТ «Платинум Банк»), заборгованості в розмірі 28085 грн. 72 коп. В межах виконавчого провадження №62639991з позивача було стягнуто 9016,16 грн. Представник ОСОБА_1 стверджує, що вказаний виконавчий напис вчинений з численним порушенням законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню. На підставі викладеного позивач просила суд визнати виконавчий напис №12416 виданий 16.07.2020 року таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти в сумі 9016,16 гривень. Заявою про збільшення позовних вимог від 04.02.2021 року суму позовних вимог було збільшено до 11458,83 гривень.
Рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 03 березня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 в особі адвоката Котелевського К.В. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

За ст. 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення не повною мірою відповідає таким вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно копії виконавчого напису №12416 вчиненого 16.07.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., запропоновано стягнути на користь ТОВ «Фінансова компанія «Женева» заборгованість, що виникла по Кредитному договору 01162/02925ВССА від 07.03.2013 року, договору про відступлення прав вимоги № 147, укладеного 22.03.2018 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Женева» з відповідними додатками, боржником за якими є ОСОБА_1 (а.с.10). 
23 липня 2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Р.В. було відкрито виконавче провадження № 62639991 на виконання виконавчого напису № 12416 виданого 16.07.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. на стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Женева» заборгованості в розмірі 28085 грн. 72 коп. (а.с.11-12).

Проанаізувавсши положення закону, суд першої інстанції дійшова висновку про те, що згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів.
Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує.
Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Як зазначив суд першої інстанції, під час судового розгляду відповідач не надав суду, доказів наявності безспірної заборгованості у позивача на час вчинення виконавчого напису.
Крім того, судом першої інстанції також було враховано, що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, що виходить за межі строку визначеного ст. 88 Закону України «Про нотаріат».
З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що нотаріус мав відмовити у вчиненні нотаріального акта.

Позивач у позовній заяві зазначила, що в межах виконавчого провадження з неї було безпідставно стягнуто 11458,83 грн., на підтвердження вказаного факту надала суду копії довідок з місця роботи відповідно до яких встановлено що стягнення з ОСОБА_1 проводились у період з вересня 2020 по грудень 2020 року (а.с. 35,36). 

Відмовляючи у стягненні грошових коштів, суд першї інстанції послався на те, що позивачем не було надано жодного доказу на підтвердження безпідставності набутих відповідачем коштів.

Такий висновок було зароблено без урахування правової позиції Верховного суду, за якою визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є підставою для повернення майна, як безпідставно отриманого, стягнутого за цим написом
Так, після визнання судовим рішенням виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відпала підстава, на якій відповідач стягнув з позивача грошові кошти.

Не можна в даному випадку вважати підставою набуття відповідачем коштів укладений між позивачем та відповідачем кредитний договір, який встановлює заборгованість (чи її відсутність) та на якому був вчинений виконавчий напис нотаріуса, визнаний в подальшому в судовому порядку таким, що не підлягає виконанню.

Судом не встановлено, що позивач в односторонньому порядку відмовився від кредитного договору або що такий договір був розірваний сторонами чи визнаний недійсним у судовому порядку.

Предметом спору у справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів на підставі ст.1212 ЦК України.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи – набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї – якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі – потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто правові підстави набуття відповідачем грошових коштів на виконання зазначеного виконавчого напису відсутні, у зв`язку з чим, до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України.

Питання наявності та/або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за таким кредитним договором може бути предметом окремого судового розгляду.

За таких обставин, з урахуванням того, що зазначений вище виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, а отже, підстава, на якій відповідач стягнув з позивача грошові кошти відсутня, Верховний Суд зробив висновок про наявність правових підстав для задоволення позову у цій справі.
Зазначений правовий висновок міститься у Постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року (Справа №  910/1531/18).
За таких обставин оскаржуване судове рішення у частині відмови у стягненні безпідставно отриманих грошових коштів підлягає скасуванню, а заявлені позовні вимоги в цій частині – задоволенню.
У відповідності до положень ст. 141 ЦПК позивачеві мають бути компенсовані витрати по сплаті судового збору.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 03 березня 2021 року по цій справі скасувати в частині відмови у у стягненні безпідставно отриманих грошових коштів за виконавчим написам.

Ухвалити в цій частині вимог нове рішення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» безпідставно набуті кошти в сумі 11458,83 гривень (одинадцять тисяч чотириста п`ятдесят вісім гр. 83 коп.) та судовий збір у розмірі 1261,21 гр. (одна тисяча двісті шістдесят одна гр. 21 коп.) 

В іншій частині оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 червня 2021 р.

Головуючий                                                                О.В. Крилова

Судді:                                                                        С.В. Кухар

О.З. Поляков