ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2021 р.	Справа № 480/6149/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: П`янової Я.В. ,  Присяжнюк О.В. ,
за участю секретаря судового засідання Медяник А.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Лан" на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.01.2021 року, головуючий суддя І інстанції: В.О. Павлічек, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021,  по справі № 480/6149/20
за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Лан"      
до           Управління Держпраці у Сумській області                    
про визнання протиправною та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю “Лан”, звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Держпраці у Сумській області, в якому просив:
- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими особами № СМ 8129/178/НП/СП-ФС від 21 липня 2020 року.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду в задоволенні позовних вимог  відмовлено.
Позивач,  не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права. України.
Представник відповідача надіслав на адресу суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що рішення суду першої інстанції є правомірним та обґрунтованим і підстав для його скасування  не вбачає.
В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання   повідомлені своєчасно та належним чином. 
Відповідно до  ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином.
Представник позивача  надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі.
          У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалось.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,   перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що наказом Управління Держпраці у Сумській області №543 від 03.06.2020 призначено інспекційне відвідування ТОВ “Лан” з питань додержання законодавства про працю в частині забезпечення роботодавцем гарантій для працівників на час виконання державних або громадських обов`язків та видано направлення на проведення інспекційного відвідування від 03.06.2020 №356/СМ/8129 (а.с. 31 - 32). 
Під час виходу за адресою позивача, інспектор праці Управління Держпраці у Сумській області  не був допущений до проведення інспекційного відвідування представниками ТОВ “Лан”. Підстави недопуску позивач виклав у письмовому поясненні – відмові (а.с. 18 – 20).
В зв`язку із зазначеним 05 червня 2020 року інспектором  праці Управління Держпраці у Сумській області було складено Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування № СМ8129/178/НП від 05 червня 2020 року,  на підставі якого контролюючим органом винесено постанову № СМ 8129/178/НП/СП-ФС від 21 липня 2020 року про накладення штрафу у розмірі 14196 грн. відповідно до абз.7 ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України, за перешкоджання виконанню державним органом повноважень, передбачених ст.259  Кодексу законів про працю України (а.с. 7, 11 – 12).
Позивач, не погоджуючись із вказаною постановою, звернувся до суду з вимогою про  її скасування.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що спірна постанова відповідача про накладення штрафу є правомірною.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
          Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 “Деякі питання  реалізації ст. 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” (далі Порядок № 295), Положенням про Державну службу України з питань праці, затвердженим постановою КМУ від 11.02.2015р. № 96, Кодексом законів України про працю. 
Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику, крім іншого, з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.
Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (пункт 7 цього Положення).
Відповідно до Положення про Головне управління Держпраці у Сумській області, Головне управління Держпраці у Сумській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.
Підпунктом 5 пункту 4 Положення затверджено, що Головне управління Держпраці у Сумській області здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.
Відповідно до частини           першої  статті          259 КЗпП державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю затверджено ПКМУ від 21.08.2017 № 823 «Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю» (далі - Порядок № 823).
Відповідно до п. 2 Порядку № 823 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань або невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.
Пунктами 6, 8 Порядку №823 визначено, що під час підготовки до проведення інспекційного відвідування інспектор праці може одержати інформацію та/або документи, що стосуються предмета інспекційного відвідування, зокрема шляхом проведення аналізу наявної (доступної) інформації про стан додержання об`єктом відвідування законодавства про працю. Документи, одержані під час підготовки до проведення інспекційного відвідування, що містять інформацію про порушення об`єктом відвідування вимог законодавства про працю, долучаються до матеріалів інспекційного відвідування. Під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення, перед підписанням акта інспекційного відвідування надати копію відповідного направлення на проведення інспекційного відвідування та внести запис про його проведення до відповідного журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) об`єкта відвідування (за його наявності).
У разі створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування, зокрема ненадання на письмову вимогу інспектора праці інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 10 цього Порядку), відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, перевищення строків проведення інспекційного відвідування, визначених пунктом 9 цього Порядку, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування із зазначенням відповідних підстав, який у разі можливості підписується об`єктом відвідування або іншою уповноваженою ним особою (п.14 Порядку №823).
Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною 2  статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами 2-7  статті 53 Закону України “Про зайнятість населення” визначений “Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення”, затвердженим  постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509 (далі Порядок №509).
Згідно з пунктом 2 Порядку №  509 штрафи накладаються, зокрема, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками. Штрафи можуть бути накладені на підставі, зокрема, акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/ невиїзного інспектування.
Відповідно до п.3, п.4 Порядку №823, справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.  Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. Під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу. За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу. Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка.
Відповідно до абз.7 ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем не було допущено інспектора праці до проведення інспекційного відвідування, призначеного наказом Управління Держпраці у Сумській області від 03.06.2020 №543.
Разом з тим колегія суддів зауважує, що станом на червень 2020 року процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснювалась у порядку встановленому Законом України «Про основі засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (Закон № 877-V), з урахуванням особливостей визначених Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою КМУ від 21 серпня 2019 року № 823 (далі - Порядок № 823).
За цими актами - об`єкт відвідування (Позивач) під час проведення інспекційного відвідування має права, які закріплені у статті 10 Закону № 877 та у пункті 13 Порядку № 823.
Зокрема, цими актами передбачено, що під час проведення інспекційного відвідування об`єкт відвідування має право не допускати до проведення інспекційного відвідування у разі, якщо на офіційному веб-сайті Держпраці не оприлюднено рішення Мінсоцполітики про затвердження форми акта інспекційного відвідування.
Так, станом на червень 2020 року на офіційному веб-сайті Держпраці не було оприлюднено рішення про затвердження форми акта інспекційного відвідування на виконання Постанови КМУ № 823, що є підставою відмови у допуску.
Відповідна роздруківка з Веб-сайту була надана суду на підтвердження доводів та міститься в матеріалах справи.
Разом з тим на офіційному веб-сайті Мінсоцполітики був опублікований Наказ № 1338 від 18 серпня 2017 року «Про затвердження форм документів, що складаються при здійсненні заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування інвалідів», який було винесено на підставі та на виконання Порядку № 295.
Проте, Порядок № 295 визнано нечинним постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019р. по справі № 826/8917/17.
Тому, уніфікована форма акту з наказу Мінсоцполітики № 1338, який виданий на виконання постанови КМУ № 295, визнаної нечинною в судовому порядку, - не може бути застосована.
Крім того встановлено, що Постановою КМУ № 823 від 21 серпня 2019 року затверджено новий порядок здійснення перевірок. 
Однак, Мінсоцполітики не прийняло, а Держпраці не опублікувало нові уніфіковані форми актів, які складаються за результатами перевірок на виконання Постанови КМУ № 823.
Таким чином, станом на червень 2020 року, коли проводилось інспекційне відвідування позивача, Мінсоцполітики не затвердило, а Держпраці на сайті не оприлюднило форми акта.
Вказане є підставою недопущення до інспекційного відвідування, згідно пункту 14 Порядку № 823 та статті 10 Закону 877-У.
Судова колегія зазначає, що не може бути застосовано наказ Мінсоцполітики, який виданий на виконання постанови КМУ, визнаної в подальшому нечинною в судовому порядку.
В свою чергу, Мінсоцполітики України не внесло зміни до свого Наказу від 18.08.2017р. № 1338 та не прийняло новий наказ щодо затвердження форми акту інспекційного відвідування з урахуванням змін законодавства.
Таким чином, судова колегія погоджується з доводами апелянта про те, що оскільки станом на червень 2020 року, коли проводилось інспекційне відвідування позивача, Мінсоцполітики не затвердило, а Держпраці на сайті не оприлюднило форми акта, то це є підставою недопущення до інспекційного відвідування
Разом з тим слід відмітити, що лише дотримання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок (зокрема, інспекційного відвідування щодо виявлення неоформлених трудових відносин) може бути підставою для визнання правомірними дій контролюючого органу щодо їх проведення. У свою чергу порушення контролюючим органом вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої. Тобто, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
Наведений висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 27 січня 2015 року у справі № 21-425а14, який підтримав також і Верховний Суд у постановах від 05 лютого 2019 року у справі №821/1157/16, від 05 лютого 2019 року у справі №2а-10138/12/2670, від 04 лютого 2019 року у справі №807/242/14, від 28 січня 2020 року по справі №818/998/17».
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що позивач правомірно реалізувала своє право недопуску інспектора Управління до інспекційного відвідування, а тому відповідачем незаконно складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 05 червня 2020 року № СМ8129/178/НП та незаконно накладено штраф 21 липня 2020 року постановою № СМ 8129/178/НП/СП-ФС.
Недопуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки є правом суб`єкта господарювання. Тому, висновки суду першої інстанції про безпідставність реалізації права на не допуск до проведення інспекційного відвідування у зв`язку з відсутністю затвердженої форми акта інспекційного відвідування - є незаконними.
Суд першої інстанції не дослідив, що акт, на підставі якого винесено постанову, - незаконний.
Відповідно до п. 2 Порядку накладення штрафів (затверджений постановою КМУ №509 від 17 липня 2013 року) - акт про неможливість проведення інспекційного відвідування є підставою накладення штрафу.
Суд першої інстанції, вирішуючи питання про законність винесення постанови, не встановив відповідність вимогам закону акту про неможливість проведення інспекційного відвідування № СМ8129/178/НП від 05 червня 2020 року.
Враховуючи п. 2 Порядку накладення штрафів затвердженого Постановою КМУ № 509 - незаконний акт інспекційного відвідування не може бути підставою накладення штрафу на Агрофірму.
Разом з тим незаконність актуа інспекційного відвідування свідчить про незаконність постанови № СМ 8129/178/НП/СП-ФС про накладення штрафу на Агрофірму, яка складена на підставі такого акту.
Крім того, в акті від 05 червня 2020 року зазначено про неможливість проведення інспекційного відвідування у зв`язку з ненаданням інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування.
Згідно п. 14 Порядку № 823 - порушенням є ненадання інформації на письмову вимогу інспектора праці. 
Проте, з жодними письмовими вимогами інспектор праці до ТОВ "Агрофірма "Лан" не звертався. Доказів протилежного суду надано не було.
Разом з цим, Верховний Суд в постановах від 12.06.2018 року, від 20.09.2018 року у справах № 821/597/17, 810/1438/17 відповідно висловив правову позицію, що акт отриманий в результаті перевірки, виходячи із положень допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, якщо він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Рішення прийняте за наслідками незаконної перевірки на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатися правомірним та підлягає скасуванню.
Порушення визначеного законом порядку здійснення певних процедур підриває основи правової держави та не може бути допустимим для існування в рамкам правового суспільства, оскільки руйнує правовий порядок в державі і створює умови для різного роду зловживань з боку суб`єктів владних повноважень і ставить їх у більш вигідне становище порівняно з фізичними чи юридичними особами.
З викладеного слідує, що відповідач здійснив захід позапланового контролю без дотримання імперативних вимог законодавства, що є безумовною підставою для реалізації права на недопуск інспектора праці до заходів державного позапланового контролю.
Вказані обставини свідчать про незаконність постанови про накладення штрафу, яка була винесена на підставі акту про неможливість проведення інспекційного відвідування.
Проте, такі обставини судом першої інстанції  були залишені поза увагою.
Враховуючи вищевикладене, постанова про накладення штрафу уповноваженими особами № СМ 8129/178/НП/СП-ФС від 21 липня 2020 рокує незаконною та підлягає скасуванню.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому наявні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.
Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.
Згідно ст.315 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції може своєю постановою скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при його прийнятті судом першої інстанції  неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи,  що привело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню,  з прийняттям постанови про задоволення позову.
Ухвалюючи дану постанову, суд апеляційної інстанції вирішує питання про розподіл судових витрат.
За змістом частин 1 та 6 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Зважаючи на те, що суд апеляційної інстанції скасовує рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.01.2021 року по даній справі та ухвалює постанову про задоволення позову ТОв "Агрофірма "Лан", колегія суддів вважає за необхідне стягнути на користь позивача всю суму понесених ним по справі №480/6149/20  судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача..
          Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд,  -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Лан" - задовольнити.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.01.2021 року по справі № 480/6149/20 - скасувати.
Прийняти постанову, якою позов  Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Лан" задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Сумській області в  про накладення штрафу уповноваженими особами № СМ 8129/178/НП/СП-ФС від 21 липня 2020 року.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Лан" (ЄДРПОУ 30831142) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Сумській області (ЄДРПОУ 39857622) витрати зі сплати судового збору за подання позову та апеляційної скарги в сумі 5255,00 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять) грн.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін	
Судді 	   	Я.В. П`янова    О.В. Присяжнюк   	

Повний текст постанови складено  18.06.2021 року