Постанова
Іменем України            
 
13 травня 2021 року                                                                     
м. Київ
 
справа № 803/142/20
провадження № 61-4231ав21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Грушицького А. І.,      
за участю:
секретаря судового засідання - Коржа А. А.,
представника Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» - адвоката Колодочки Павла Олександровича,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року у складі судді                      Єлізаренко І. А. у справі за заявою Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 27 липня 2020 року у справі № 44/2020 за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛІТА», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст заявлених вимог
У листопаді 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»                      (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 27 липня 2020 року у справі № 44/2020 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «ЕЛІТА», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Свою заяву обґрунтовувало тим, що 27 липня 2020 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» було ухвалено рішення у справі № 44/2020 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «ЕЛІТА», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким стягнуто солідарно з ТОВ «ЕЛІТА» та ОСОБА_1 на користь                       АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором № б/н від 26 грудня 2014 року у розмірі 194 557,31 грн, з яких 194 557,31 грн - заборгованість за кредитом. Стягнуто солідарно з ТОВ «ЕЛІТА» та ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» третейський збір за подання позовної заяви в розмірі 4 000 грн. 
Заявник зазначає, що вказане рішення третейського суду станом на день подання даної заяви в добровільному порядку не виконане, не оскаржено у компетентному суді, будь-яких дій щодо погашення заборгованості відповідачами не здійснено. 
З урахуванням викладених обставин заявник просив суд видати виконавчий лист на примусове виконання рішення третейського суду у справі № 44/2020 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «ЕЛІТА», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції, як суду першої інстанції 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року у задоволенні заяви АТ КБ «ПриватБанк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 27 липня 2020 року у справі № 44/2020 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «ЕЛІТА», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено.
Судове рішення Дніпровського апеляційного суду, як суду першої інстанції, мотивоване тим, що дана справа не підвідомча третейському суду.
Суд вказав, що наявні у матеріалах справи «Умови та правила надання банківських послуг», не можуть вважатися частиною укладеного між сторонами договору, оскільки АТ КБ «ПриватБанк» не довело, що саме ці «Умови та правила надання банківських послуг» відповідач розумів, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до «Умови та правила надання банківських послуг», а також те, що вказаний документ взагалі містив умови, зокрема, й щодо третейського застереження.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, яка її подала
02 березня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк», через Дніпровський апеляційний суд, подало до Верховного Суду апеляційну скаргу на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року (надійшла до Верховного Суду 16 березня 2021 року), у якій просило скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове про задоволення заяви. 
В апеляційній скарзі заявник просить суд скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд фактично здійснив оцінку законності і обґрунтованості рішення третейського суду в цілому, чим порушив приписи статті 56 Закону України «Про третейські суди» та статті 486 ЦПК України, оскільки при розгляді заяви про видачу виконавчого документа суд не здійснює оцінки законності і обґрунтованості рішення третейського суду в цілому, а лише встановлює відсутність або наявність підстав для відмови у задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, визначених у статті 56 Закону України «Про третейські суди» та у статті 486 ЦПК України. 
Доводи інших учасників справи
Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу до касаційного суду не направили.
Представник Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк»                 Колодочка П. О. у судовому засіданніпідтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити з підстав, зазначених у ній.
Надходження апеляційної скарги до суду
Ухвалою Верховного Суду від 19 березня 2021 року відкрито апеляційне провадження  за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року. 
Ухвалою Верховного Суду від 15 квітня 2021 року вказану справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 13 травня 2021 року                          на 10:00 годину за адресою: проспект Повітрофлотський, 28, місто Київ, з повідомленням учасників справи.
Ухвалою Верховного Суду 12 травня 2021 року задоволено клопотання АТ КБ «ПриватБанк» про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Повідомлено АТ КБ «ПриватБанк»щодо технічної можливості проведення судового засідання у режимі відеоконференції та забезпечено його участь у судовому засіданні, призначеному                  на 13 травня 2021 року на 10:00 годину, у режимі відеоконференції відповідно до Порядку роботи з технічними засобами відеоконференцзв?язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23 квітня 2020 року № 196. Роз`яснено, що ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Суд встановив, що 27 липня 2020 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» було ухвалено рішення у справі № 44/2020 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «ЕЛІТА», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким стягнуто солідарно з ТОВ «ЕЛІТА» та ОСОБА_1 на користь            АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором б/н від 26 грудня 2014 року у розмірі 194 557,31 грн, з яких 194 557,31 грн - заборгованість за кредитом. Стягнуто солідарно з ТОВ «ЕЛІТА» та ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» третейський збір за подання позовної заяви в розмірі 4 000 грн.
Також апеляційним судом було витребувано та оглянуто третейську справу № 44/2020 з якої судом було встановлено, що 26 грудня 2014 року ТОВ «ЕЛІТА» було підписано заяву про відкриття поточного рахунку, згідно якої останні приєдналися до «Умов та правил надання банківських послуг», тарифів банку, що розміщені в мережі інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування № б/н від 26 грудня 2014 року та взяв на себе зобов`язання виконувати умови договору.
19 листопада 2014 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № РOR1416391752255, предметом якого є надання поруки ОСОБА_1 за виконання зобов`язань ТОВ «ЕЛІТА», які випливають з кредитного договору                            (пункт 1.1. договору поруки).
Заява про відкриття поточного рахунку, згідно якої приєднався відповідач до «Умов та правил надання банківських послуг», тарифів банку, що розміщені в мережі інтернет на сайті http://privatbank.ua не містить умов погодження між АТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «ЕЛІТА» третейської угоди.
Наданий суду витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» не підписаний ні позичальником, ні поручителем.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Перевіривши доводи апеляційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.
Частиною другою статті 24, частиною другою статті 351 ЦПК України передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.
Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.
Згідно пункту 39 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду або заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення Дніпровського апеляційного суду відповідає.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Статтею 55 Закону України «Про третейські суди» визначено, що рішення третейського суду виконуються зобов`язаною стороною добровільно, в порядку та строки, що встановлені в рішенні. Якщо в рішенні строк його виконання не встановлений, рішення підлягає негайному виконанню.
Відповідно до статті 56 вказаного Закону заява про видачу виконавчого документа може бути подана до компетентного суду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом. Компетентним є місцевий загальний суд чи місцевий господарський суд за місцем розгляду справи третейським судом (частина перша статті 2 цього Закону). 
Провадження у таких справах здійснюється у порядку, передбаченому главою 4 розділу IX ЦПК України.
Згідно з частиною першою статті 483 ЦПК України питання видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається судом за заявою особи, на користь якої прийнято рішення третейського суду.
При розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 486 цього Кодексу (частина третя статті 485 ЦПК України).
Статтею 486 ЦПК України встановлено, що суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо:
1) на день ухвалення рішення за заявою про видачу виконавчого листа рішення третейського суду скасовано судом;
2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;
3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею виконавчого листа, а причини його пропуску не визнані судом поважними;
4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;
5) третейська угода визнана недійсною;
6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;
7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом;
8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу суду відповідну справу;
9) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.
Подібним чином врегулювано вищезазначене питання у частині шостій статті 56 Закону України «Про третейські суди».
Отже, у відповідності до норм чинного законодавства при розгляді заяви про видачу виконавчого документа суд не здійснює оцінки законності і обґрунтованості рішення третейського суду в цілому, а лише встановлює відсутність або наявність підстав для відмови у задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, визначених у статті 56 Закону України «Про третейські суди» та у статті 486 ЦПК України.
Водночас, аналіз наведених вище приписів дає підстави для висновку, що з`ясування відсутності або наявності підстав для відмови у задоволенні заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду здійснюється судом, зокрема і на підставі третейської угоди, обов`язок подання якої одночасно із вказаною заявою передбачений пунктом 2 частини третьої статті 484 ЦПК України.
Згідно з частиною другою статті 1 Закону України «Про третейські суди» до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.
Частиною першою статті 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.
У пункті 4 частини першої статті 2 Закону України «Про третейські суди» визначено, що третейська угода - це угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом.
Відповідно до частин першої, четвертої-шостої статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв`язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору.
Оригінал третейської угоди або належним чином завірена її копія додається до заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду (пункт 2 частини третьої статті 484 ЦПК України).
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено Дніпровським апеляційним судом, АТ КБ«ПриватБанк» до заяви, крім відповідного рішення третейського суду, додано, зокрема, копії заяви про відкриття поточного рахунку та витягу із розміщених на сайті банку «Умов та правил надання банківських послуг», які, як зазначає заявник, в сукупності складають договір від 26 грудня 2014 року № б/н, що містить третейське застереження.
Згідно з пунктом 1.1.7.29 витягу з Умов та правил надання банківських послуг» сторони домовилися, що усі спори, розбіжності або вимоги, які виникають з даного договору та інших договорів між банком та клієнтом або у зв`язку з ними, у тому числі такі, що стосуються їх виконання, порушення, припинення або визнання дійсними, підлягають вирішенню в одному із зазначених судів (за вибором сторони, яка ініціює звернення до суду): Постійно діючий третейський суд при Асоціації «Дніпропетровський банківський союз»; Постійно діючий третейський суд при Асоціації «Юридичні компанії України»; суд загальної юрисдикції.
Заявник стверджує, що підписавши заяву-анкету про відкриття поточного рахунку, відповідач ТОВ «ЕЛІТА» приєдналося до «Умов та правил надання банківських послуг», тарифів банку, розміщених в мережі інтернет на сайті www.pb.ua, які у сукупності складають договір банківського обслуговування від 26 грудня 2014 року № б/н із вказаним у пункті 1.1.7.29 цих умов третейським застереженням.
Разом з тим, додані до заяви АТ КБ «ПриватБанк» «Умови та правила надання банківських послуг» підпису відповідача не містять. 
За приписами статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
При цьому, вирішуючи питання щодо можливості поширення на правовідносини у даній справі положень статей 633, 634 ЦК України, колегія суддів зауважує, що умови договору приєднання, що розробляються банком, повинні бути зрозумілі усім сторонам і доведені до їх відома, а банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.
Як правильно встановив апеляційний суд, як суд першої інстанції, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про відкриття поточного рахунку, в якій міститься положення про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг» банку, а також того, що на час укладення договору від 26 грудня 2014 рокувказаний документ містив саме ці умови, а не інші, зокрема, й щодо третейського застереження.
Колегія суддів зазначає, що умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.pb.ua), належним доказом бути не можуть, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може самостійно вносити відповідні зміни в такі умови та правила споживчого кредитування.
Вищенаведене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 та установленою практикою Верховного Суду, викладеною у постановах від 25 вересня 2019 року у справі № 704/1023/16-ц, від 02 жовтня 2019 року у справі № 322/1220/16, від 03 грудня 2019 року у справі № 876/42/19, від 13 серпня 2020 року у справі № 876/68/19,                          від 22 жовтня 2020 року у справі № 876/46/20, від 04 листопада 2020 року у справі                         № 876/49/20.
При цьому, суд наголошує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 відступила від правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14), щодо форми кредитного договору, зазначивши, що підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не може вважатися договором приєднання.
За висновком Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі                            № 342/180/17, банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Підписана анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору.
Таким чином, наявність між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам Закону України «Про третейські суди» є першочерговою, обов`язковою та безумовною підставою для віднесення справи до підвідомчості третейських судів, а відсутність такої угоди між сторонами спору, як і не підтвердження її укладення, виключає можливість розгляду такого спору третейським судом.
Колегія суддів погоджується з висновком Дніпровського апеляційного суду про відсутність підстав вважати, що сторони уклали третейську угоду, зокрема у формі третейського застереження, оскільки наданий позивачем витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» не підписаний відповідачем, а заява відповідача на відкриття рахунку та заява про приєднання до «Умов і правил надання банківських послуг» від 26 грудня 2014 року третейського застереження або посилання на третейську угоду не містить.
За таких обставин, Дніпровський апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову на підставі пункту 2 частини першої статті486 ЦПК України у задоволенні заяви АТ КБ «ПриватБанк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, вказавши на не підтвердження матеріалами справи укладення третейської угоди між сторонами спору.
Верховний Суд зауважує, що доводи апеляційної скарги наведених вище висновків не спростовують, а твердження заявника щодо протиправного надання апеляційним судом, як судом першої інстанції, оцінки законності рішення третейського суду не відповідають обставинам справи, оскільки це рішення не було предметом розгляду у даній справі та оскаржувана ухвала висновків щодо його законності чи обґрунтованості не містить.
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, Верховний Суд вважає необхідним залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність і обґрунтованість судового рішення не впливають.
Керуючись статтями 24, 351, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 14 травня 2021 року.
 
Судді:	І. В. Литвиненко	
 	 	
 	В. С. Висоцька	
 	 	
 	А. І. Грушицький