ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 р.	Справа № 520/5894/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: П`янової Я.В. ,  Перцової Т.С. ,
за участю: секретаря судового засідання Севастьянової А.Ю.  
представника позивача Хачатрян Н.А.,
представника відповідача Вовк С.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпраці у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.07.2020 (суддя Зоркіна Ю.В.; м. Харків; повний текст рішення складено 17.07.2020) по справі № 520/5894/2020
за позовом Головного управління Держпраці у Харківській області 
до Державного підприємства учбово-курсовий комбінат "Харківжитлобуд"  
про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду,
ВСТАНОВИВ:
Головне управління Держпраці у Харківській області звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного підприємства учбово-курсовий комбінат "Харківжитлобуд" в якому просило суд застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) до відповідача до усунення порушень шляхом зупинення виробництва (виготовлення), виконання робіт, експлуатації (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, а саме:
заборонити суб`єкту господарювання виконання робіт із проведення навчання посадових осіб та фахівців за Правилами безпеки систем газопостачання; 
заборонити суб`єкту господарювання виконання робіт із проведення навчання посадових осіб та фахівців за Правилами безпечної роботи з інструментом та пристроями; 
заборонити суб`єкту господарювання виконання робіт із проведення навчання посадових осіб та фахівців за Правилами будови і безпечної експлуатації ліфтів; 
заборонити суб`єкту господарювання виконання робіт із проведення навчання посадових осіб та фахівців за Правилами охорони праці під час експлуатації навантажувачів; 
заборонити суб`єкту господарювання виконання робіт із проведення навчання посадових осіб та фахівців за Правилами безпечної експлуатації електроустановок споживачів;
заборонити суб`єкту господарювання виконання робіт із проведення навчання посадових осіб та фахівців за Правилами охорони праці під час експлуатації обладнання, що працює під тиском;
заборонити суб`єкту господарювання виконання робіт із проведення навчання посадових осіб та фахівців за Правилами охорони праці під час експлуатації вантажопідіймальних кранів, підіймальних пристроїв і відповідного обладнання;
заборонити суб`єкту господарювання виконання робіт із проведення навчання посадових осіб та фахівців за Правилами безпеки праці під час експлуатації судноплавних гідротехнічних споруд. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року адміністративний позов Головного управління Держпраці у Харківській області залишено без задоволення.
Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.07.2020 та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що під час проведення перевірки  відповідача встановлено порушення вимог нормативно-правових актів у сфері охорони праці, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей. Так відповідач відповідно до приписів п.1.1 Положення «Про Державне підприємство учбово-курсовий комбінат УКК «Харківжитлобуд» затвердженого 18.01.2017 є галузевим навчальним центром, а отже, відповідно до положень п.5.2 Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці та Переліку робіт з підвищеною небезпекою, затвердженого наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці від 26.12.2005 № 15 його керівники і штатні викладачі повинні проходити навчання у навчальних центрах, тоді як до перевірки доказів проходження такого навчання відповідачем не надано; також встановлено порушення вимог п.5.1. зазначеного вище положення в частині не проходження посадовими особами навчання і перевірки знань з питань охорони праці, під час прийняття на роботу і періодично, один раз на три роки, згідно з Типовими тематичним планом і програмою навчання з питань охорони праці посадових осіб. Позивач вказує, що встановлення факту порушення вимог законодавства у сфері охорони праці, що створює загрозу життю та здоров`ю людей та у подальшому може призвести до тяжких наслідків у цій сфері, є достатньою підставою для застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень. Адміністративний суд, у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що виявлені органом державного нагляду (контролю) порушення вимог законодавства у сфері охорони праці створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей і не були усунуті суб`єктом господарювання, має ухвалити рішення про вжиття відповідних заходів реагування. Поняття загроза життю та/або здоров`ю людини є оціночним поняттям та віднесено до сфери захисту населення, територій, навколишнього природного середовища та майна, функція контролю (нагляду) за чим, зокрема, покладена на позивача, посадові особи якого володіють спеціальними знаннями у цій сфері.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Судом встановлено, що фахівцями позивача проведено планову перевірку ДП УКК «Харківжитлобуд» з питань дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки, про що складено акт перевірки від 03.03.2020 № 19-06-5221/0251, яким встановлено в т.ч. порушення вимог ст.18 Закону України «Про охорону праці»: 
згідно додатку до свідоцтва № НОМЕР_1 у ДП УКК "ХЖБ" проводиться навчання посадових осіб і фахівців за Правилами безпеки систем газопостачання. У наданому до перевірки наказі № 220 від 20.11.2019 пунктом 3 встановлений склад викладачів теоретичного навчання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при цьому викладач ОСОБА_2 проходив перевірку знань Правил безпеки систем газопостачання в комісії Головного управління Держпраці у Харківській області - до перевірки надане посвідчення № 16-ОП-31, що є порушенням п. 5.2 НПАОП 0.00-4.12-05 «Типове положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці»;
згідно додатку до свідоцтва № НОМЕР_1 у ДП УКК "ХЖБ" проводиться навчання посадових осіб і фахівців за Правилами безпеки систем газопостачання. У наданому до перевірки наказі № 220 від 20.11.2019 пунктом 3 встановлений склад викладачів теоретичного навчання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при цьому викладачі проходили перевірку знань Правил безпеки систем газопостачання в комісії Головного управління Держпраці у Харківській області - до перевірки надані відповідні посвідчення, що є порушенням п. 5.2 НПАОП 0.00-4.12-05 «Типове положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці»;
згідно додатку до свідоцтва № НОМЕР_1 у ДП УКК "ХЖБ" проводиться навчання посадових осіб і фахівців з «Правил безпечної роботи з інструментом та пристроями» при цьому не надані до перевірки посвідчення викладачів про перевірку знань «Правил безпечної роботи з інструментом та пристроями» згідно вимог нормативно-правового акту з охорони праці, що є порушенням п.5.1.,5.2 НПАОП 0.00-4.12-05 «Типове положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці»;
згідно додатку до свідоцтва № НОМЕР_1 у ДП УКК "ХЖБ" проводиться навчання посадових осіб і фахівців з «Правил охорони праці під час експлуатації навантажувачів» при цьому не надані до перевірки посвідчення викладачів про перевірку знань «Правил охорони праці під час експлуатації навантажувачів» згідно вимог нормативно-правового акту з охорони праці, що є порушенням п. 5.1, п. 5.2 НПАОП 0.00-4.12-05 «Типове положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці»;
згідно додатку до свідоцтва № НОМЕР_1 у ДП УКК "ХЖБ" проводиться навчання посадових осіб і фахівців з «Правил будови і безпечної  експлуатації ліфтів» при цьому не надані до перевірки посвідчення викладачів про перевірку знань «Правил охорони праці під час експлуатації навантажувачів» згідно вимог нормативно-правового акту з охорони праці, що є порушенням п. 5.1, п. 5.2 НПАОП 0.00-4.12-05 «Типове положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці»;
згідно додатку 1 до свідоцтва №80.1-21-16-004.11 у ДП УКК "ХЖБ" проводиться навчання посадових осіб і фахівців з «Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів» при цьому не надані до перевірки посвідчення викладачів про перевірку знань «Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів» згідно вимог нормативно-правового акту з охорони праці, що є порушенням п. 5.1, п. 5.2 НПАОП 0.00-4.12-05 «Типове положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці»;
згідно додатку 1 до свідоцтва №80.1-21-16-004.11 у ДП УКК "ХЖБ" проводиться навчання посадових осіб і фахівців з «Правил охорони праці під час експлуатації обладнання, що працює під тиском» при цьому не надані до перевірки посвідчення викладачів про перевірку знань «Правил охорони праці під час експлуатації обладнання, що працює під тиском» згідно вимог нормативно-правового акту з охорони праці, що є порушенням п. 5.1, п. 5.2 НПАОП 0.00- 4.12-05 «Типове положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці»;
у наданому до перевірки «Протоколі № 18 засідання кваліфікаційної комісії від 07.02.2020. Професія, спеціальність, спеціалізація: стропальник» у склад комісії призначений ОСОБА_4 - викладач ДП УКК "ХЖБ" при цьому не надане до перевірки посвідчення ОСОБА_4 про перевірку знань Правила охорони праці під час експлуатації вантажопідіймальних кранів, підіймальних пристроїв і відповідного обладнання, що є порушенням п. 5.1, п. 5.2 НПАОП 0.00-4.12-05 «Типове положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці»;
згідно додатку 2 до свідоцтва №80.1-21-16-004.11 у ДП УКК "ХЖБ" проводиться навчання посадових осіб і фахівців з «Правил безпеки праці під час експлуатації судноплавних гідротехнічних споруд» (НПАОП 0.00-1.03-06) при цьому не надані до перевірки посвідчення викладачів про перевірку знань «Правил безпеки праці під час експлуатації судноплавних гідротехнічних споруд» згідно вимог нормативно-правового акту з охорони праці, що є порушенням п. 5.1, п. 5.2 НПАОП 0.00-4.12-05 «Типове положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці».
Встановлені порушення, з урахуванням приписів ч.7 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» , стали підставою для  звернення позивача до суду з зазначеним адміністративним позовом.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач по справі не відноситься до галузевих навчальних центрів у розумінні п.1.4 Типового положення, а отже, його керівники і штатні викладачі не повинні проходити навчання у навчальних центрах.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до ч. 3 ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їхнього життя і здоров`я в процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці визначені у Законі України від 14.10.1992 №2694-XII “Про охорону праці” (далі - Закон № 2694-ХІІ) .
Цей Закон передбачає принципи, на яких базується державна політика в галузі охорони праці, у тому числі: пріоритет життя і здоров`я працівників, повна відповідальність роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; підвищення рівня промислової безпеки шляхом забезпечення суцільного технічного контролю за станом виробництв, технологій та продукції, а також сприяння підприємствам у створенні безпечних та нешкідливих умов праці (стаття 4 Закону).
Частиною першою статті 13 Закону № 2694-ХІІ передбачено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.
З цією метою роботодавець забезпечує функціонування системи управління охороною праці, у тому числі: забезпечує належне утримання будівель і споруд, виробничого обладнання та устаткування, моніторинг за їх технічним станом; організовує проведення аудиту охорони праці, лабораторних досліджень умов праці, оцінку технічного стану виробничого обладнання та устаткування, атестацій робочих місць на відповідність нормативно-правовим актам з охорони праці в порядку і строки, що визначаються законодавством, та за їх підсумками вживає заходів до усунення небезпечних і шкідливих для здоров`я виробничих факторів; (частина друга статті 13 Закону України “Про охорону праці”).
Частиною третьою статті 13 Закону № 2694-ХІІ встановлено, що роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.
У відповідності до частини першої статті 38 Закону України “Про охорону праці” державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснює, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, яким відповідно до Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96, є Державна служба України з питань праці (Держпраці), яка здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
За приписами Положення про Управління Держпраці, Управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням законодавства з охорони праці, гігієни праці, промислової безпеки, безпеки робіт у сфері поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, у тому числі з питань монтажу, ремонту, реконструкції, налагодження і безпечної експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів виробництва і машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки та організації проведення навчання (в тому числі спеціального) і перевірки знань з питань охорони праці; навчання працівників у сфері поводження з вибуховими матеріалами та перевірки їх знань.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 №877-V (далі – Закон №877-V).
Приписами ст. 1 Закону №877-V визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Відповідно до ч. 1 та 4 ст. 4 Закону №877-V, державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.
Виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа. Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).
Згідно визначення, наведеного в ст. 1 цього Закону, заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.
Згідно з ч. 6, 7 ст. 7 Закону № 877-V за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт. В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом. Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю). У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис. Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).
На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
Частиною 5 ст. 4 Закону № 877-V передбачено, що виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.
Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.
Отже повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можливе лише за рішенням суду. При цьому передумовою прийняття такого рішення є встановлення факту (фактів) виконання робіт (надання послуг) суб`єктами господарювання та порушень вимог законодавства під час їх виконання, які створюють загрозу життю працюючих.
Поняття загроза життю та/або здоров`ю людини є оціночним поняттям та віднесено до сфери захисту населення, територій, навколишнього природного середовища та майна, функція контролю (нагляду) за чим, зокрема, покладена на позивача, посадові особи якого володіють спеціальними знаннями у цій сфері.
Таким чином, існує три обставини, які обов`язково мають бути встановлені у цій справі: наявність порушення правил охорони праці та безпеки життєдіяльності; наявність загрози життю та здоров`ю працівників відповідача; прямий та безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між порушенням та загрозою.
Заборона виконання робіт та експлуатації певного об`єкту є крайнім заходом впливу і повинна застосовуватися у виключних випадках, коли виявлені порушення дійсно становлять реальну загрозу життю і здоров`ю людей, а усунення цих порушень вимагає вжиття саме таких заходів реагування.
Статтею 18 Закону України "Про охорону праці" встановлено пряму норму щодо проходження працівниками навчання з питань охорони праці.
Порядок проведення такого навчання регламентується Типовим положенням про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці, затвердженим наказом Держнаглядохоронпраці України від 26.01.2005 № 15, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.02.2005 за N 231/10511.
Як на підставу для задоволення позову позивач посилається на те, що за результатами аналізу положень Статуту та  Положення про Держане підприємство учбово-курсовий комбінат УКК «Харківжитлобуд» зроблено висновок, що відповідач належить до галузевих навчальних центрів,  а отже, з урахуванням положень п.5.1, 5.2. Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці та Переліку робіт з підвищеною небезпекою, затвердженого наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці від 26.12.2005 № 15 (дали по тексту Типове положення) його керівники і штатні викладачі повинні проходити навчання у навчальних центрах; посадові особи повинні проходити навчання і перевірку знань з питань охорони праці, під час прийняття на роботу і періодично, один раз на три роки, згідно з Типовими тематичним планом і програмою навчання з питань охорони праці посадових осіб.
Відповідно до ст.18 Закону України «Про охорону праці», працівники під час прийняття на роботу і в процесі роботи повинні проходити за рахунок роботодавця інструктаж, навчання з питань охорони праці, з надання першої медичної допомоги потерпілим від нещасних випадків і правил поведінки у разі виникнення аварії. Працівники, зайняті на роботах з підвищеною небезпекою або там, де є потреба у професійному доборі, повинні щороку проходити за рахунок роботодавця спеціальне навчання і перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці. Перелік робіт з підвищеною небезпекою затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці. Посадові особи, діяльність яких пов`язана з організацією безпечного ведення робіт, під час прийняття на роботу і періодично, один раз на три роки, проходять навчання, а також перевірку знань з питань охорони праці за участю профспілок. Порядок проведення навчання та перевірки знань посадових осіб з питань охорони праці визначається типовим положенням, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці. Не допускаються до роботи працівники, у тому числі посадові особи, які не пройшли навчання, інструктаж і перевірку знань з охорони праці. У разі виявлення у працівників, у тому числі посадових осіб, незадовільних знань з питань охорони праці, вони повинні у місячний строк пройти повторне навчання і перевірку знань. Вивчення основ охорони праці, а також підготовка та підвищення кваліфікації спеціалістів з охорони праці з урахуванням особливостей виробництва відповідних об`єктів економіки забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти і науки, в усіх навчальних закладах за програмами, погодженими із центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.
Наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці № 15 від 26.01.2005 р. затверджено Типове положенням про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці та переліку з робіт з підвищеною небезпекою (в подальшому – Типове положення).
Відповідно до пункту 5.1 Типового положення перелік посад посадових осіб, які проходять навчання і перевірку знань з питань охорони праці (додаток 3), під час прийняття на роботу і періодично, один раз на три роки, навчаються згідно з Типовими тематичним планом і програмою навчання з питань охорони праці посадових осіб (додаток 4).
Згідно з п. 5.2 Типового положення перші заступники та заступники міністрів, керівників інших центральних органів виконавчої влади, перші заступники та заступники міністрів, керівників інших центральних органів виконавчої влади Ради міністрів Автономної Республіки Крим, заступники керівників обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, посадові особи Держпраці; керівники об`єднань підприємств, керівники підприємств (чисельністю понад 1000 працівників), керівники служб охорони праці, члени комісій з перевірки знань з питань охорони праці цих підприємств (крім членів комісій окремих структурних підрозділів); керівники та викладачі кафедр охорони праці вищих навчальних закладів, керівники і штатні викладачі галузевих навчальних центрів проходять навчання у навчальних центрах. 
Відповідно до п. 1.4 Типового положення, галузевий навчальний центр - визначений міністерством або іншим центральним органом виконавчої влади підпорядкований навчальний підрозділ, який проводить навчання посадових осіб та інших працівників підприємств, установ та організацій з питань охорони праці, які перебувають у сфері управління зазначених міністерство, інших центральних органів виконавчої влади.
Аналіз вказаного пункту дозволяє виділити низку ознак галузевого навчального центру: 1. визначений міністерством або іншим центральним органом виконавчої влади (в порядку ст.33 Закону України «Про охорону праці»); 2. підпорядкування міністерству чи іншому центральному органу виконавчої влади; 3. здійснення навчання працівників, посадових осіб підприємств, установ та організацій, які перебувають у сфері управління зазначених міністерств та центральних органів виконавчої влади.
Доказів наявності такого розпорядчого документу щодо відповідача Головним управлінням Держпраці у Харківській області суду не надано. Тобто матеріали справи не містять доказів того, що на керівників і штатних викладачів ДП УКК "Харківжитлобуд" поширюються вимоги п. 5.2 Типового положення. 
Разом з тим із долученого до матеріалів справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань судом встановлено, що відповідач за організаційно-правовою формою є державним підприємством, відомості про центральний чи місцевий орган виконавчої влади, до сфери управління якого належить державне підприємство - відсутні; засновником виступає Українська державна будівельна корпорація «Укрбуд».
Відповідно до положень ч.1,4 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.
Враховуючи викладене вище колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач по справі не відноситься до галузевих навчальних центрів у розумінні п.1.4 Типового положення, а отже, його керівники і штатні викладачі не повинні проходити навчання у навчальних центрах.
Долученими до матеріалів справи документами підтверджено, що викладачі ДП УКК «Харківжитлобуд»  проходили перевірку  знань в комісії Головного управління Держпраці у Харківській області та в ДП «Головний навчально-методичний центр Держпраці», про що видані відповідні посвідчення (а.с.48-61)
Згідно положень ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, оскільки позивачем в ході судового розгляду справи не доведено належними і допустимими доказами наявність у ДП УКК "Харківжитлобуд" порушень, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей та є підставою для вжиття передбачених законодавством заходів реагування шляхом повного або часткового зупинення виконання робіт на підприємстві, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ГУ Держпраці у Харківській області.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Харківській області залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.07.2020 року по справі № 520/5894/2020 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 	(підпис)	С.П. Жигилій	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Я.В. П`янова    Т.С. Перцова   	
Повний текст постанови складено  27.04.2021 року