ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 травня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 318/1433/20(2-а/318/13/2020)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Шлай А.В. (доповідач),
                               суддів:  Прокопчук Т.С., Кругового О.О.,     
за участю секретаря судового засідання Цвєткової К.П., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Кам`янсько - Дніпровського районного суду Запорізької області від 01 грудня 2020 р. (суддя Васильченко В.В.) в адміністративній справі №318/1433/20(2-а/318/16/2020) за позовом ОСОБА_1 до інспектора Департаменту патрульної поліції міста Києва Бихова Сергія Юрійовича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Департамент патрульної поліції міста Києва, ОСОБА_2 , про визнання дій неправомірними, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -
В С Т А Н О В И В:
          
ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила скасувати  постанову серії 1АВ №00470183 від 10.07.2020 у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, про накладення адміністративного покарання в сумі 225 грн. Позивач також просила суд закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 247 «КпАП» за відсутністю в її діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.
В обгрунтування позову ОСОБА_1 вказувала, що спірна постанова не відповідає вимогам    ст. 283 КУпАП    , оскільки 10.07.2020 о 15:09 годині вона не перебувала за кермом автомобіля «TOYOTA RAV4» р/н НОМЕР_1 , в цей час знаходилась на роботі. Автомобілем керував ОСОБА_2 , якого вона уповноважила на підставі довіреності від 06.03.2020 бути її представником та представляти інтереси як власника з питань експлуатації та розпорядження вказаним транспортним засобом.
Рішенням Кам`янсько - Дніпровського районного суду Запорізької області від 01 грудня 2020 р. позов задоволено частково. Суд скасував спірну постанову та відмовив у задоволенні позовної вимоги про закриття провадження у справі.
Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку Департаментом патрульної поліції. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, скаржник просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Скаржник вказує, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам у справі. Доказами вчинення адміністративного правопорушення є три фотокартки із зображенням транспортного засобу, належного позивачці, та відеозапис правопорушення. На фотокартках міститься інформація щодо дати та часу вчинення правопорушення, місця вчинення правопорушення, географічних координат автомобіля з чітким зображенням державного номерного знаку, швидкості руху автомобіля (км/год), обмеження (перевищення) швидкості (км/год), напрямку руху автомобіля. Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може виноситися без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. В примітці до ст. 122 КУпАП зазначено, що у разі фіксації правопорушення в автоматичному режимі суб`єктом правопорушення є відповідальна особа. Відповідно до сайту сервісу перевірки адміністративних правопорушень в галузі безпеки дорожнього руху зафіксованих в автоматичному режимі (у вільному доступі https://bdr.mvs.gov.ua/), адреса вчинення адміністративного правопорушення – а/д М03 Київ-Харків_Довжанський 101+400 проходить через населений пункт с. Панфили Яготинського району, Київської області. Перевищення встановленого обмеження швидкості на 26 км/год є порушенням пункту 12.9б Правил дорожнього руху, що і стало підставою для прийняття спірної постанови.
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржене рішення суду першої інстанції – без змін, як законне та обґрунтоване. Позивач вказує, що надані до суду фотоматеріали носять нечіткий, розпливчатий характер, з яких неможливо встановити особу, яка керувала транспортним засобом. Фотоматеріали не посвідчені належним чином уповноваженою особою департаменту патрульної поліції (сертифікат перевірки типу, експертний висновок та ін.). Експертний висновок не містить дати його складання, невідомо про допустиму похибку приладів контролю перевищення швидкості у автоматичному режимі. Також за довіреністю від 06.03.2020 позивач уповноважила ОСОБА_2 бути її представником, представляти її інтереси як власника з питань експлуатації та розпорядження автомобілем. Отже, 10.07.2020 о 15-09 за кермом автомобіля перебував водій ОСОБА_2 . Спірна постанова не містить посилання на жодні належні та допустимі докази про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.
          У судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги.
          Інші учасники процесу, належним чином повідомлені про день, місце і час розгляду справи, доказами чого є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ( ОСОБА_1 – 22.04.2021, ОСОБА_2 – 22.04.2021), електронні листи (Департаменту патрульної поліції м. Києва – 19.04.2021, інспектору патрульної поліції ОСОБА_3 – 19.04.2021) до суду не прибули, про причини неприбуття не повідомили.
          Відповідно до частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.
          Судом першої інстанції встановлено, що 10.07.2020 року інспектором ДПП м. Київ Биховим С.Ю. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії 1АВ №00470183, якою позивач ОСОБА_1 була притягнута до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1    ст.122 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 255 грн.
          Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висовку про протиправність спірної постанови, оскільки відповідачем на надано доказів, які б спростовували наведені позивачем твердження про те, що він не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3    ст. 122 КУпАП.
          Колегія суддів зазначає наступне.
          Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 72 Кодексу адміністративного судочинства України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (стаття 73 Кодексу адміністративного судочинства України). Речовими доказами є предмети матеріального світу, які своїм існуванням, своїми якостями, властивостями, місцезнаходженням, іншими ознаками дають змогу встановити обставини, що мають значення для справи (Стаття 96 Кодексу адміністративного судочинства України). Крім того, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет) (стаття 99 Кодексу адміністративного судочинства України).
Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення    (КУпАП) також визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Як свідчить зміст спірної постанови  серії 1АВ № 0047183 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, 10.07.2020 о 15 год 09 хв., за адресою М03 Київ-Харків-Довжанський зафіксовано транспортний засіб TOYOTA RAV4, номерний знак НОМЕР_1 . Особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 26 км/год, чим порушила пункт 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.13). Постанова містить інформацію про технічний засіб, яким в автоматичному режимі зафіксовано правопорушення ( Каскад.034-1219), серію, номер свідоцтва про повірку технічного засобу та термін його дії (UA.TR.001 22 016-20), результат автоматичної фіксації транспортного засобу в момент учинення адміністративного правопорушення у вигляді фотокартки, а також посилання в Інтернеті на вебсайт, на якому особа може ознайомитися із зображенням  чи відеозаписом транспортного засобу в момент учинення правопорушення та постановою в електронній формі (https://bdr.mvs.gov.ua/user/g/r/1АВ/00470183). В постанові також зазначено ідентифікатор доступу та QR code.
Колегією суддів досліджені розміщені на зазначеному офіційному веб-сайті інформативні матеріали, на яких зафіксовано рух автомобіля TOYOTA RAV4, номерний знак НОМЕР_1 , 10.07.2020 о 15:09:31 на ділянці дороги М03 Київ-Харків-Довжанський 101+400 із швидкістю 136 км/год при встановленому обмеженні – 110 км/год. Перевищення швидкості складає 26 км/год.
У зв`язку із цим, колегія суддів вважає неспроможними доводи позивача про відсутність доказів скоєння адміністративного правопорушення внаслідок «нечіткості» та «розмитості» зображення та фото і неможливості ідентифікувати номер транспортного засобу.
Також, відповідачем до суду надані ксерокопії документів, на підтвердження правомірності використання комплексу автоматичної фото/відеофіксації правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху «КАСКАД». Це – сертифікат перевірки UA.TR.001 22 016-20 із визначенням терміну дії приладу – до 14.01.2029 (а.с.54), експертний висновок про відповідність зазначеного комплексу «КАСКАД» вимогам нормативних документів з технічного захисту інформації в обсязі функцій, дійсний до 02.04.2023 (а.с.55),  сертифікат відповідності UA.TR.001 22 016-20 (а.с.56). Усі копії назначених документів засвідчені вірності оригіналу уповноваженою особою ДПП, чим спростовані доводи позивача і в цій частині. 
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність доказів скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП. Разом з цим, спірною постановою до ОСОБА_1 застосовано штраф за порушення пункту 12.9 (б) Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 122 КУпАП (а не "ч. 3", як зазначив суд першої інстанції).
Колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції неправильно також встановлено і спосіб фіксації адміністративного правопорушення як таке, що зафіксовано "не в автоматичному режимі", що не відповідає змісту спірної постанови та доказам, наданим відповідачем. Адміністративне правопорушення, скоєння якого поставлено у провину ОСОБА_1 , зафіксовано саме в автоматичному режим,  і ця обставина має суттєве значення з огляду на особливості порядку притягнення осіб до адміністративної відповідальності.   
Так, положеннями частини 1 статті 122 КУпАП   передбачена адміністративна відповідальність, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину. Згідно примітки суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а    в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), -    відповідальна особа, зазначена у частині першій    статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої                статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).
Відповідно до    статті 14-1    КУпАП    до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів. За наявності обставин, які свідчать про вчинення порушення, передбаченого        частиною першою                цієї статті, іншою особою, власник (співвласник) транспортного засобу може протягом десяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу повідомити про відповідні обставини (транспортний засіб знаходився у володінні чи користуванні іншої особи, вибув з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб тощо) орган (посадову особу), що виніс постанову про накладення адміністративного стягнення. На період з`ясування та перевірки цих обставин виконання постанови про накладення адміністративного стягнення зупиняється до моменту встановлення особи, яка вчинила це правопорушення.
Статтею 14-2    КУпАП    передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі несе відповідальна особа -                фізична особа                або керівник юридичної особи,                за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача, відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі, юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні, на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Згідно статті 279-3    КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій                статті 14-2        цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису),   якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили: ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення - правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;        особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.
Відповідно до  статті 279-1    КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі, посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій    статті 14-2 цього Кодексу. За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою електронного цифрового підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням    Закону України "Про захист персональних даних". Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Доводи ОСОБА_1 про наділення нею ОСОБА_2 представницькими повноваженнями з питань розпорядження та експлуатації належним їй транспортним засобом колегія суддів вважає неспроможними, а повідомлена нею обставина не є підставою для звільнення  від адміністративної відповідальності, зважаючи на наведені вище приписи Кодексу України про адміністративні правопорушення.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень надані належні, допустимі та достатні докази для прийняття спірної постанови. 
Висновки суду першої інстанції, у свою чергу, ґрунтуються на помилково та неповно встановлених обставинах у справі, що є підставами, визначеними статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, для  скасування оскарженого рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову. 
          Колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції клопотання позивача про закриття провадження розглянуто як позовна вимога, що не відповідає положенням    статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України. Також, при постановлені процесуальної ухвали про виправлення описки суд першої інстанції керувався положеннями ЦПК України, незважаючи на те, що Кодексом адміністративного судочинства України врегульовано питання виправлення описок   і очевидних арифметичних помилок у судовому рішенні (стаття 253 Кодексу).
Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

                                        П О С Т А Н О В И В:

          Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України – задовольнити.
          Рішення Кам`янсько - Дніпровського районного суду Запорізької області від 01 грудня 2020 р. в адміністративній справі №318/1433/20(2-а/318/16/2020) – скасувати та ухвалити нове рішення.
          У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора Департаменту патрульної поліції міста Києва Бихова Сергія Юрійовича про визнання дій неправомірними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності – відмовити.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 18 травня 2021 р. і касаційному оскарженню не підлягає, відповідно до відповідно до частини 3 статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.
  
Головуючий - суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий