УХВАЛА

28 травня 2021 року 
Київ
справа №9901/176/21
адміністративне провадження №П/9901/176/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Гімона М.М., перевіривши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРЦЕЛАК Лтд.» (SIA «PORZELACK Ltd.», юридична особа за законодавством Латвійської республіки) до Президента України, Вищої ради правосуддя про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
24 травня 2021 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРЦЕЛАК Лтд.» (SIA «PORZELACK Ltd.», юридична особа за законодавством Латвійської республіки) до Президента України, Вищої ради правосуддя, у якій заявлено вимоги:
- визнати протиправною бездіяльність Президента України та Вищої ради правосуддя у сфері захисту законних прав Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРЦЕЛАК Лтд.» (SIA «PORZELACK Ltd.»), яка виразилась у відсутності судових рішень по кримінальних справах № 01-17099, № 51-446, а згодом у незабезпеченні ефективного та неупередженого досудового розслідування кримінальних проваджень № 12016100010001973 від 24 лютого 2016 року та № 32019100000000545 від 9 серпня 2019 року, яка призвела до втрати майнових прав та інших інтересів позивача охоронюваних діючим національним і міжнародним законодавством при веденні господарської діяльності на території України;
- зобов`язати Президента України, Вищу раду правосуддя прийняти в межах своєї компетенції акти (або доручити це відповідним державним органам) щодо забезпечення належного захисту законних прав Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРЦЕЛАК Лтд.» (SIA «PORZELACK Ltd.») у межах досудового розслідування кримінальних проваджень № 12016100010001973 від 24 лютого 2016 року та № 32019100000000545 від 9 серпня 2019 року, шляхом організації і контролю за виконанням повного, швидкого та неупередженого розслідування по вищевказаним кримінальним провадженням.
Також у порядку підготовки справи до розгляду позивач просить витребувати від Київської місцевої прокуратури № 1 та Львівської обласної прокуратури матеріали кримінальних проваджень № 12016100010001973 від 24 лютого 2016 року та № 32019100000000545 від 9 серпня 2019 року.
На обґрунтування своїх вимог посилалося на те, що ТОВ «ПОРЦЕЛАК Лтд.» не може захистити своє право. Через порушення принципу верховенства права (усіх його складових) не виноситься судове рішення у справі, де може бути отримане поновлення права позивача. 
Позивач, посилаючись на обставини кримінальних справ, а також послідовність процесуальних дій суддів при їх розгляді, вважає, що суди України порушили гарантії розгляду кримінальної справи та покарання винних осіб, допустили протизаконне зволікання, що стало причиною припинення ТОВ «ПОРЦЕЛАК Лтд.» господарської діяльності на території України, неможливість повернути втрачену власність тощо. Суди допустили порушення принципу розгляду справи упродовж розумного строку, гарантію щодо незалежності та безсторонності судової влади, а також гарантію касаційного оскарження судового рішення.
Вважає, що саме Президент України, Вища рада правосуддя і Вища кваліфікаційна комісія суддів наділені конституційними повноваженнями щодо формування державної політики, визначення її основних напрямків та загальної стратегії розвитку. Саме ці органи відповідно до Конституції України наділені повноваженнями протидіяти корупції, яка стала причиною порушення прав позивача, неефективного розслідування кримінальних проваджень, за результатами яких повинні були бути поновлені права ТОВ «ПОРЦЕЛАК Лтд.».
Прояви протиправної бездіяльності позивач вбачає у тому, що блокується доступ до судочинства діями самого суду та бездіяльністю правоохоронних органів та державних службовців, не виконуються правоохоронцями рішення судів. Крім того, не проведено додаткове досудове розслідування кримінальних проваджень ефективно та результативно в той час, як існують факти кримінальних та корупційних зловживань правоохоронних органів щодо невиконання рішення судів, «торгівлю» оригіналами документів кримінальної справи, незаконні операції з арештованим майном в період дії арешту та заборони на його відчуження, створення умов, спричиненими діями та бездіяльністю правоохоронців та державних посадових осіб щодо механізмів для незаконного відчуження. Судами не розглянуто кримінальну справу № 01-17099 вчасно та не винесено судове рішення, яке стало би кінцевим актом та поновило б права потерпілих осіб; не здійснено об`єднання матеріалів кримінальних розслідувань № 32019100000000545 та № 12016100010001973 в одне провадження; не призначено судово-економічну експертизу. При цьому, Кабінет Міністрів України через Міністерство закордонних справ України, який відповідальний перед Президентом України, не тримав на контролі звернення від Посольства Латвійської Республіки та не відслідковував дотримання принципів верховенства міжнародного права при розгляді цього питання в судах в інтересах юридичної особи дружньої країни. Крім того, Кабінет Міністрів України через Міністерство юстиції України не вживає належних заходів та не реагує на те, що протягом 10 років не завершене виконавче провадження.
На переконання Товариства, відповідачі повинні були діяти системно, скоординовано, прийняти такі закони, які гарантовано дають особі розуміння, що кримінальне провадження буде розслідуване ефективно, винні особи будуть знайдені та притягнуті до кримінальної відповідальності, верховенство права не буде проігнороване. При цьому, діяльність цих органів має бути передбачувана для особи, яка свої права намагається захистити в Україні. Тобто надмірна формалізація процесуальних дій, перекладання повноважень щодо здійснення простих процесуальних функцій з одного органу на інший не може свідчити про належне виконання повноважень відповідачами, натомість показує, що робота ведеться не на досягнення результату (зокрема, кримінального провадження}, а проводиться просте виконання певних дій, які між собою ніяк не зв`язані, і затягнуті у часі.
Позивач зазначає, що ним використані всі законні судові способи щодо повернення майна та завданої шкоди як господарського так і кримінального характеру. Однак, держава в особі судових інституцій, правоохоронних та виконавчих органів ігнорує та ухиляється від захисту законних прав та інтересів постраждалої сторони, створює видимість судових рішень замість вирішення спору по суті. Держава скерувала ТОВ «ПОРЦЕЛАК Лтд.» з господарського процесу до кримінального та ухилилась в подальшому від розгляду питання по суті у суді. Така поведінка Держави лежить в площині відповідальності Президента України як гаранта прав і свобод згідно до положень Конституції України, Кабінету Міністрів, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів та підсудна Верховному Суду.
Відповідно до статті 171 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі Верховний Суд виходить з такого.
Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - це спір, у якому:
хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або 
хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або
хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;   2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень.
Згідно з частиною першою статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Частиною другою наведеної норми встановлено вичерпний перелік справ, на які не поширюється юрисдикція адміністративних судів. За цією статтею такими справами є ті, що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства; про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом; щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) громадського об`єднання, саморегулівної організації віднесені до його (її) внутрішньої діяльності або виключної компетенції, крім справ у спорах, визначених пунктами 9, 10 частини першої цієї статті.
Отже, КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень саме управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів. Ці положення не поширюють свою дію на правові ситуації, які вимагають інших форм захисту від стверджувальних порушень прав чи інтересів.
Поряд із загальними правилами провадження в адміністративних справах у суді першої інстанції КАС України встановлює певні особливості провадження в окремих категоріях справ, зокрема, справ щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, бездіяльності Кабінету Міністрів України.
Особливості провадження у справах зазначеної категорії визначено статтею 266 КАС України, згідно з частиною першою якої встановлені нею правила поширюються на розгляд адміністративних справ щодо: 1) законності (крім конституційності) постанов Верховної Ради України, указів і розпоряджень Президента України; 2) законності дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) законності актів Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 4) законності рішень Вищої ради правосуддя, ухвалених за результатами розгляду скарг на рішення її Дисциплінарних палат; 5) законності бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо невнесення до Верховної Ради України законопроекту на виконання (реалізацію) рішення Українського народу про підтримку питання загальнодержавного значення на всеукраїнському референдумі за народною ініціативою.
За статтею 266 КАС України оскарженню підлягають як правові акти перелічених у цій статті суб`єктів, так і їх дії та/або бездіяльність.
В свою чергу правила інстанційної підсудності (юрисдикції) вказаної категорії справ визначені частиною четвертою статті 22 та частиною другою статті 266 КАС України, згідно з якими справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності, зокрема, Президента України, Вищої ради правосуддя, підсудні Верховному Суду як суду першої інстанції.
Як вбачається з поданого Товариством з обмеженою відповідальністю «ПОРЦЕЛАК Лтд.» адміністративного позову, його подано у зв`язку із неналежним розслідуванням та розглядом в суді низки конкретних кримінальних справ, чому сприяла наявна, на думку позивача, бездіяльність відповідачів, які не виконують покладені на них Конституцією України повноваження щодо забезпечення ефективного розслідування кримінальних проваджень, за результатами яких повинні були бути поновлені права Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРЦЕЛАК Лтд.». 
Позивач висловлює незгоду із діями та рішеннями правоохоронних органів у межах конкретних кримінальних проваджень, а також незабезпечення з боку Вищої ради правосуддя належного судочинства під час кримінального провадження у судах.
Про кримінально-правовий напрямок вимог свідчить і обраний позивачем спосіб захисту, а саме - вчинення дій шляхом організації і контролю за виконанням повного, швидкого та неупередженого розслідування по вищевказаним кримінальним провадженням.
Отже, заявлені вимоги стосуються не управлінської діяльності Президента України і Вищої ради правосуддя у публічних відносинах із позивачем, а процесуальної діяльності правоохоронних органів і судів при розгляді конкретних кримінальних проваджень.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2019 року у справі №9901/296/19 звертала увагу на те, що дії суду (судді), вчинені при виконанні своїх обов`язків щодо здійснення правосуддя (самостійного виду державної діяльності, яка здійснюється шляхом розгляду й вирішення в судових засіданнях в особливій, установленій законом процесуальній формі адміністративних, цивільних, кримінальних та інших справ), є процесуальними, а не управлінськими. Оскарження в будь-який спосіб процесуальних актів, дій (бездіяльності) судів і суддів при розгляді конкретної справи поза передбаченим процесуальним законом порядком не допускається.
Виходячи з викладеного, можна зробити висновок, що позивачем заявлено вимоги, які не тільки інстанційно не підсудні Верховному Суду як суду першої інстанції, чи предметно не належать до юрисдикції адміністративних судів, а взагалі не підлягають судовому розгляду, ініційованому шляхом подання самостійного позову.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства», слід тлумачити в контексті частини третьої статті 124 Конституції України в більш ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду, а тому неможливо зазначити суд, до юрисдикції якого мав би належати розгляд заявлених Товариством з обмеженою відповідальністю «ПОРЦЕЛАК Лтд.» позовних вимог.
Відповідно до частини п`ятої статті 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.
Керуючись статтями 2, 5, 19, 22, 170, 248, 256, 266 КАС України, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРЦЕЛАК Лтд.» (SIA «PORZELACK Ltd.», юридична особа за законодавством Латвійської республіки) до Президента України, Вищої ради правосуддя про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.
Наслідки відмови у відкритті провадження в адміністративній справі визначені частиною п`ятою статті 170 КАС України. 
Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її прийняття та набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України.
Суддя:                                                                                М. М. Гімон