УХВАЛА

08 квітня 2021 року 
м. Київ
справа № 400/3075/18
адміністративне провадження № К/9901/10036/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Дашутіна І. В.,
суддів -Шишова О. О., Яковенка М. М., 
перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноторг-Дон» на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від  10 лютого 2021 року у справі №400/3075/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноторг-Дон» до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
у с т а н о в и в :
Товариство з обмеженою відповідальністю «Техноторг» звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати прийняті 13 вересня 2018 року Головним управлінням ДФС у Миколаївській області податкові повідомлення-рішення №00085651411 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності» - на 4756,02 грн (з яких 3168,68 грн. - за податковими зобов`язаннями, 1584,34 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами)) та №00085661411 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання» - на 950,69 грн (з яких 633,79 грн - за податковими зобов`язаннями, 316,90 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами)).
В обґрунтування позовних вимог Товариство вказало, що відповідач «… не врахував при класифікації, що товар який декларувався за артикулом 151-573, артикулом 445359 та артикулом 87613322 у митних деклараціях є витяжною заклепкою і згідно опису відноситься до товарної позиції 7318230090 УКТ ЗЕД ставка мита 5%, а не заклепкою трубчастою або роздвоєною, щоб її класифікувати у коді 8308200000 УКТЗЕД ставка мита 10%, що в свою чергу призводить до збільшення суми грошового зобов`язання позивача, а саме ввізне мито на 3168,68 грн. та ПДВ на 633,79 грн…».
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року, у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із рішеннями суду апеляційної інстанції, позивач подав до Верховного Суду касаційну скаргу.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням відповідає стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до пунктів 6, 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є: справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.  
З огляду на обставини, встановлені судовими рішеннями, предметом спору у цій справі є визнання протиправним та скасування рішення контролюючого органу, на підставі якого може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (5706,71 грн < 176200,00 грн).  
Суд першої інстанції розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Отже, ця адміністративна справа підпадає під критерій, встановлений пунктом 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, для визначення справи незначної складності.  
За таких обставин, колегія суддів вважає, що вищезгадану касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Доводи касаційної скарги про наявність підстави для касаційного оскарження, передбаченої підпунктом «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, відхиляються Верховним Судом, оскільки аргументи скаржника щодо наявності виняткового значення для нього зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновком судів попередніх інстанцій про необґрунтованість позовних вимог, а тому не можуть сприйматись судом, як виключний випадок. 
Інші обґрунтовані посилання на існування обставин передбачених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» («Levages Prestations Services v. France») від 23 жовтня 1996 року, заява №21920/93; «Гомес де ла Торре проти Іспанії» («Brualla Gomes de la Torre v. Spain») від                  19 грудня 1997 року, заява №26737/95).
На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 248, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,
у х в а л и в :          
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноторг-Дон» на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року у справі №400/3075/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноторг-Дон» до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                                  І. В. Дашутін
Судді                                                                                                                      О. О. Шишов
                                                                                                                               М. М. Яковенко