П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/6601/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Петричкович А.І.   
Суддя-доповідач -  Залімський І. Г.   
14 квітня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Залімського І. Г. 
суддів:  Мацького Є.М.  Сушка О.О. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив суд: 
- визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги та скасувати п. 9 протоколу №33 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та компенсаційних виплат від 28.02.2020; 
- зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та виплаті ОСОБА_1 , одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням II групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби у розмірах, передбачених п.б ст. 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.12.2020 у задоволенні позову  відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.12.2020 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивачу встановлено ІІ групу інвалідності з 20.01.2016, пов`язану з пораненням, одержаним в 1971 році, у січні 2020 року він звертався із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності. Однак, за результатами розгляду відповідач протиправно відмовив у призначенні одноразової грошової допомоги з підстави відсутності документа, що свідчить про причини та обставини поранення.
Відповідач та третя особа не подали відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.03.2021, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до довідки Хмельницької МСЕК серія АВ № 0684510 від 20.01.2016 позивачу встановлено другу групу інвалідності, поранення, контузія, так, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
У постанові Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.02.2018 у справі №686/19062/17 встановлено, що позивач ОСОБА_1 не подав документа, який свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. 
Отже, позивачу з судового рішення у справі №686/19062/17 відомо про необхідність дотримання Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМ України №975 від 25 грудня 2013 року (Порядок №975), і в тому числі про необхідність надання документа, який свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).
ОСОБА_1 звертався до суду з позовом до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 в якому просив: 1) визнати протиправним та скасувати рішення від 20.12.2018 Міністерства оборони України про повернення без розгляду документів щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як інваліду 2-ї групи, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії і захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні де велися бойові дії; 2) зобов`язати МОУ розглянути документи, подані в 2018 році, щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як інваліду 2-ї групи, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії і захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні де велися бойові дії, відповідно до Порядку №975, який Хмельницьким окружним адміністративним судом залишено без задоволення відповідно до рішення від 13.02.2019 у справі №560/164/19, яке залишено в силі постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2019.
Постановою Верховного Суду від 10.07.2019 року, касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13.02.2019 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2019 скасовано. Справу №560/164/19 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Згідно з рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.10.2019 у справі №560/164/19, яке залишено в силі постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2019, визнано протиправним та скасовано рішення Департаменту фінансів Міністерства оборони України щодо звернення ОСОБА_1 про призначення грошової допомоги як інваліду другої групи, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби від 20.12.2018 №0290/К-1895/1117 про повернення без розгляду документів та зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути документи подані в 2018 році, щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови КМУ від 25.12.2013 №975 з врахуванням довідок Центрального архіву РФ та довідки наркологічного диспансера і прийняти рішення щодо задоволення звернення ОСОБА_1 , або відмови в його задоволенні.
Відповідно до Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 28.02.2020 №33, в якому, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги. Зазначено: 9. На виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.10.2019 за справою №560/164/19 та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2019: відмовити в призначенні одноразової грошової допомоги громадянину ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ). якого 02.11.1973 звільнено зі строкової військової служби та 20.01.2016 під час огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю II групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (довідка МСЕК серія AB № 0684510 від 20.01.2016). Заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення (травми, каліцтва), який передбачено пунктом 11 Порядку №975. Акт судово-медичного обстеження від 02.12.2015 №1436, який складено зі слів заявника, та висновок військово-лікарської комісії Західного регіону від 22.12.2015 №925, які подано разом з іншими документами, не є документами, що свідчать про обставини поранення (травми, каліцтва). Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 10.04.2019 справа №822/220/18. Висновок про причинний зв`язок травми, поранення, контузії складається на підставі документів, передбачених пунктами 21.7 та 21.8 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, які не подано на розгляд комісії.
Отже, відповідач виконав рішення суду у справі №560/164/19, адже повторно розглянув подані ОСОБА_1 документи та відмовив йому у призначенні одноразової грошової допомоги з підстави не надання документу, який свідчить про причини та обставини поранення (травми, каліцтва).
Позивач не погодився із вказаними діями відповідача щодо відмови йому у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, а тому звернувся до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів позовні вимоги, а суб`єкт владних повноважень, який заперечує проти позову, довів, що діяв у межах закону при винесенні оскаржуваного рішення у формі протоколу, що підтверджено доказами, перевіреними в суді.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.
Відповідно до ст.1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (Закон №2011-ХІІ) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з ст.41 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". 
Відповідно до ч.9 ст.16-3 Закону №2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно п.11 Порядку №975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Верховний Суд у постанові від 05 жовтня 2018 року у справі №265/7930/16-а висловив правову позицію про те, що п.11 Порядку №975 встановлено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу документи, перелік яких є вичерпним та, що в той же час, подання всіх цих документів є необхідною умовою для призначення одноразової грошової допомоги (п.40). Документ, який свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) обов`язково подається уповноваженому органу військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом незалежно від інших, передбачених законодавством документів, зокрема і від довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності та постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання. Такий документ не обов`язково повинен мати форму акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини, оскільки до уваги можуть бути прийняті інші достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (п.45). Військово-лікарська експертиза установлює, зокрема, причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), однак не встановлює і не може встановлювати причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження (п.46).
Згідно постанови Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №822/220/18 документи, що свідчать про причини та обставини (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, можуть бути лише достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем такого поранення.
Встановлено, що позивачем надано суду довідку громадської організації «Об`єднання ветеранів військової служби, правоохоронних органів та учасників бойових дій «Ветеран» Хмельницької області» №49-19 від 27.11.2019, якою стверджено, що матрос ОСОБА_1 30 серпня 1971 року отримав осколкове поранення голови, був контужений, втратив свідомість при виконанні бойового завдання (вибух міни) і не перебував у стані алкогольного сп`яніння.
При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано не врахував вказану довідку з огляду на вимоги ст.ст. 73-76 КАС України щодо належності, допустимості, достовірності та достатності доказів, адже вказана довідка жодним чином не може підтвердити обставини, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва) позивача, так як громадська організація "Об`єднання ветеранів військової служби, правоохоронних органів та учасників бойових дій "Ветеран" Хмельницької області" не є компетентним органом щодо цього за відсутності доказів, які свідчать про її право встановлювати ці обставини та статус - громадська організація. Інші докази на які посилається позивач, зокрема, витяг з протоколу засідання військово-лікарської комісії західного регіону, архівні довідки, військовий квиток, не спростовують вказаний висновок суду.
З урахуванням наведеного апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивач не додав документ, який свідчить про причини та обставини поранення, тому він не має права на отримання одноразової грошової допомоги.
Наведений висновок також узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 17 липня 2020 року у справі №760/12266/17.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції  правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий	 	 	Залімський І. Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Мацький Є.М.    Сушко О.О.