Дата документу 12.05.2021 Справа № 337/5330/19

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний №337/5330/19                       Головуючий у 1 інстанції Бредун Д.С.
Провадження № 22-ц/807/1291/21 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
12 травня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.
суддів: Бєлки В.Ю.,
Кухаря С.В.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2021 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: служба (управління) у справах дітей відділ по Хортицькому району Запорізької міської ради, орган опіки та піклування районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району, – про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: служба (управління) у справах дітей відділ по Хортицькому району Запорізької міської ради; районна адміністрація по Хортицькому району Запорізької міської ради, – про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: служба (управління) у справах дітей відділ по Хортицькому району Запорізької міської ради, орган опіки та піклування районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району, – про визначення місця проживання дитини.
У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суд з зустрічним позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: служба (управління) у справах дітей відділ по Хортицькому району Запорізької міської ради; районна адміністрація по Хортицькому району Запорізької міської ради, – про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною.
У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення його зустрічного позову до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною.
В обґрунтування заяви зазначив, що відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 продовжує чинити позивачу ОСОБА_1 перешкоди у побаченнях з дитиною, яка за місцем проживання, погодженим сторонами, не проживає, оскільки відповідачка його повторно протиправно змінила. У зв`язку з цим, а також, зважаючи на тривалий розгляд справи, позивач за зустрічним позовом вважає, що подальше позбавлення спілкування та побачень його з дитиною може спричинити відчужене ставлення сина до батька, що в свою чергу зробить неможливим виконання можливого судового рішення про задоволення зустрічного позову, оскільки сама дитина не буде бажати бачитись з батьком.
Просив суд встановити для нього – ОСОБА_1 побачення з сином ОСОБА_3 кожного тижня з 17:00 год. п`ятниці до 12:00 год. неділі з проживанням дитини у ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , до набрання законної сили рішенням суду за зустрічним позовом ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною.
Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норми процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, та постановити нове судове рішення про задоволення його заяви про забезпечення позову.
Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених ст. 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно п.3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).
Відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
Згідно із ч.1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
На підтвердження своїх вимог позивачем за зустрічним позовом до заяви про забезпечення позову додано копію пояснення відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2 від 10.12.2020 року, яке містить адресоване батькові неповнолітнього ОСОБА_4 повідомлення про адресу місця проживання дитини станом на 10.12.2020 року та про можливість забирати сина з вказаної адреси. Також до заяви додано копію листа позивача до відповідача за зустрічним позовом від 24.12.2020 року, який містить вимогу щодо визначення з періодом перебування сина на зимових канікулах у батька.
У заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просив суд встановити для нього побачення з сином ОСОБА_3 кожного тижня з 17:00 год. п`ятниці до 12:00 год. неділі з проживанням дитини у ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , до набрання законної сили рішенням суду за зустрічним позовом ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною.
Зважаючи на зміст доданих до заяви про забезпечення позову копій документів, відповідно до свого внутрішнього переконання, існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, на думку суду, позивачем за зустрічним позовом не доведено.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що згідно позиції, викладеній в заяві («Поясненнях») ОСОБА_2 , вона не заперечує проти побачень батька з дитиною, інформує, за якою адресою знаходиться дитина, та повідомляє, що ОСОБА_1 може «забрати» дитину, тобто вільно проводити час з сином без присутності матері. Копія листа ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з вимогою визначити період перебування дитини на зимових канікулах у батька не підтверджує ні направлення саме цього листа, ні його отримання ОСОБА_2 , ні наявність перешкод для побачень з дитиною. При цьому, оскільки спір щодо виховання дитини батьками добровільно не вирішений, в результаті чого він є предметом судового розгляду, не встановлення такого періоду на зимніх канікулах матір`ю за вимогою батька від 24.12.2020 року, не може бути підставою для забезпечення позову.
Доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду, колегія суддів відхиляє, оскільки судом при розгляді заяви про забезпечення позову враховані вимоги закону відповідні роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, а також найкращі інтереси дитини.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і доводи апеляційної скарги цього не спростовують, колегія суддів дійшла висновку про залишення ухвали суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги – без задоволення.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2021 року у цій справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 17 травня 2021 року.

Головуючий

Судді: