П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/13674/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Липа Володимир Анатолійович   
Суддя-доповідач -  Ватаманюк Р.В.   
21 квітня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Ватаманюка Р.В. 
суддів:  Драчук Т. О.  Полотнянка Ю.П. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області (далі - відповідач) про визнання рішення незаконним, скасування рішення, стягнення моральної шкоди, 
В С Т А Н О В И В :
І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
Позивач 19.08.2020 звернувся із позовом до Житомирського окружного адміністративного суду  в якому просив: 
- визнати рішення сорок сьомої сесії Брусилівської селищної ради від 29.07.2020 № 1629 щодо відмови в передачі в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_1 земельної ділянки за кадастровим номером 1820980300:04:000:0280 площею 128,6143 га - незаконним;
- скасувати рішення Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області від 29.07.2020 № 1629;
- зобов`язати Брусилівську селищну раду Брусилівського району Житомирської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.07.2020 та передати земельну ділянку за кадастровим номером 1820980300:04:000:0280 площею 128,6143 га в оренду для ведення фермерського господарства терміном на 49 років;
- стягнути з Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області моральну шкоду завдану ОСОБА_1 в розміри 1 000 000,00 грн.
ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24.12.2020 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з включенням спірної земельної ділянки до Переліку земельних ділянок, комунальної власності, право оренди, яких виставляються на земельні торги у формі аукціону, то відповідач правомірно відмовив позивачу у передачі користування на умовах договору оренди землі, земельної ділянки для ведення фермерського господарства.
ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та направити справу до суду першої інстанції для розгляду. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що позивач не оскаржував рішення 47 сесії сьомого скликання Брусилівської селищної ради від 29.07.2020 №1606 щодо включення земельної до переліку право оренди яких пропонується продажу на земельних торгах, а оскаржував рішення 50 сесії сьомого скликання від 10.07.2020 №1722  Брусилівської селищної ради щодо оренди земельної ділянки, яка виставлена на земельні торги.
ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано, що земельна ділянка з кадастровим номером 1820980300:04:000:0280 площею 128,6143 га включена до Переліку земельних ділянок комунальної власності, право оренди яких пропонується для продажу на земельних торгах (у формі аукціону) окремими лотами, а тому не може бути передана позивачу в користування для ведення фермерського господарства на умовах договору оренди.
Крім того вказує, що позивач не надав належних доказів заподіяння йому моральної шкоди. 
V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2021 витребувано справу із суду першої інстанції.
Ухвалою від 22.02.2021 відкрито апеляційне провадження у справі.
Ухвалою від 30.03.2021 справу призначено до апеляційного розгляду на 21.04.2021 в порядку письмового провадження.
Згідно з п.3 ч.1  ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1  ст.311 КАС України.
VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 1820980300:04:000:0280 площею 128,6143 га рішенням 47 сесії Брусилівської селищної ради 7 скликання № 1606 від 29.07.2020 Про внесення змін до Переліку земельних ділянок комунальної власності, право оренди яких пропонується для продажу на земельних торгах (у формі аукціону) окремими лотами, була включена до Переліку земельних ділянок комунальної власності, право оренди яких пропонується для продажу на земельних торгах (у формі аукціону) окремими лотами (Додаток 2 до Рішення, за номером №8).
21.07.2020 ОСОБА_1 звернувся з заявою до Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області про передачу земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства терміном на 49 років за кадастровим номером 1820980300:04:000:0280 площею 128,6143 га, яка розташована на території Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області.
Згідно пункту 28 рішення 47 сесії Брусилівської селищної ради 7 скликання № 1629 від 29.07.2020 позивачу відмовлено в передачі зазначеної земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства в зв`язку з тим, що вказана земельна ділянка включена до Переліку земельних ділянок комунальної власності, право оренди яких пропонується для продажу на земельних торгах (у формі аукціону) окремими лотами.
Позивач, вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, звернувся з даним позовом до суду.
VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 1 статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).
Порядок набуття права на землю громадянами та юридичними особами регламентований главою 19 ЗК України.
Відповідно до частин 1, 2 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Статтею 25 Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР) визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Пунктом 34 ст. 26 Закону №280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, питання щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
Відповідно до вимог ст. 59 Закону №280/97-ВР, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради.
Частиною 3 ст. 22 ЗК України встановлено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.
Згідно ч. 2 ст. 116 ЗК України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом (ч. 5 ст. 116 ЗК України).
Положеннями ст. 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування врегульовано статтею 123 ЗК України.
Так, вказаною статтею передбачено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання). Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою. Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу (ч. 1).
Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею (ч. 2).
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об`єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу (ч. 3).
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (ч. 6).
Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (ч. 10).
Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Зміна типу акціонерного товариства або перетворення акціонерного товариства в інше господарське товариство не є підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою або технічної документації із землеустрою (ч. 13).
Частиною 1 ст. 134 ЗК України вказано, що земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 135 ЗК України передбачено, що земельні торги проводяться у формі аукціону, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки з учасником (переможцем) земельних торгів, який запропонував найвищу ціну за земельну ділянку, що продається, або найвищу плату за користування нею, зафіксовану в ході проведення земельних торгів. Продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється виключно на земельних торгах, крім випадків, встановлених частинами другою і третьою статті 134 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 136 ЗК України закріплено, що земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.
Отже, положеннями Земельного кодексу України прямо передбачено заборону відчуження земельних ділянок, включених до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги.
Враховуючи вищевикладене, включення у передбаченому законодавством порядку спірної земельної ділянки до Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону, виключає можливість відчуження цієї земельної ділянки її розпорядником (відповідачем) до завершення торгів.
Згідно матеріалів справи, 21.07.2020 ОСОБА_1 звернувся з заявою до Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області про передачу земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства терміном на 49 років за кадастровим номером 1820980300:04:000:0280 площею 128,6143 га, яка розташована на території Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області.
Враховуючи, що бажану позивачем земельну ділянку віднесено до переліку ділянок комунальної власності, право оренди яких пропонується для продажу на земельних торгах (у формі аукціону) при цьому, доказів завершення земельних торгів сторонами не надано, відповідач правомірно та у відповідності до вимог ч. 3 ст. 136 ЗК України відмовив позивачу у передачі в оренду (користування) земельної ділянки за кадастровим номером 1820980300:04:000:0280 площею 128,6143 га, яка розташована за межами населеного пункту с. Водотиї, Брусилівського району, Житомирської області.
Таким чином, у зв`язку з включенням спірної земельної ділянки до Переліку земельних ділянок, комунальної власності, право оренди, яких виставляються на земельні торги у формі аукціону, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач правомірно відмовив позивачу у передачі користування на умовах договору оренди землі, земельної ділянки для ведення фермерського господарства, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Оскільки оскаржуване рішення відповідачем прийнято правомірно та за відсутності доказів щодо заподіяння позивачу моральної шкоди, позовна вимога про стягнення моральної шкоди в розмірі 1 000 000 грн. задоволенню не підлягає.
Разом з тим, в обґрунтування своєї апеляційної скарги позивач вказує на те, що він не оскаржував рішення 47 сесії сьомго скликання Брусилівської селищної ради від 29.07.2020 №1606 щодо включення земельної до переліку земель право оренди яких пропонується продажу на земельних торгах, а оскаржував рішення 50 сесії сьомого скликання від 10.07.2020 №1722  Брусилівської селищної ради щодо оренди земельної ділянки, яка виставлена на земельні торги колегія суддів зазначає, що рішення 47 сесії сьомго скликання Брусилівської селищної ради від 29.07.2020 №1606 щодо включення земельної ділянки до переліку земель право оренди яких пропонується продажу на земельних торгах не є предметом спору у даній справі, а є підставою прийняття оскаржуваного позивачем рішення.
В той же час, предметом спору є рішення 47 сесії Брусилівської селищної ради від 29.07.2020 № 1629 щодо відмови в передачі в оренду земельної ділянки, про скасування якого позивач просив у позові, при цьому рішення 50 сесії сьомого скликання від 10.07.2020 №1722  Брусилівської селищної ради щодо оренди земельної ділянки не є предметом спору у даній справі.
Стосовно прохальної частини апеляційної скарги, в якій позивач просить суд скасувати вказане рішення та направити справу до суду першої інстанції для розгляду колегія суддів зазначає, що повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення визначені ст. 315 КАС України. При цьому прохальна частина апеляційної скарги викладена з порушенням вимог КАС України.
Таким чином враховуючи, що доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків суду першої інстанції, при цьому відповідачем доведено правомірність своєї відмови в задоволені заяви позивача про передачу земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства терміном на 49 років за кадастровим номером 1820980300:04:000:0280 площею 128,6143 га, яка розташована на території Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.
VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
На підставі викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови в задоволенні заявлених позовних вимог.
Оскільки доводи апеляційної скарги позивача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Драчук Т. О.    Полотнянко Ю.П.