ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4222/21 Справа № 206/3361/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сухоруков А. О. Доповідач - Макаров М. О.	

Категорія 81 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.         
суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2021 року по справі за поданням в.о. начальника Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Тищенко О.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2020 року в.о. начальника Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Тищенко О.О. звернувся до суду із заявою про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .
Вимоги подання обґрунтовані тим, що у Самарському відділі державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває на примусовому виконання виконавче провадження ВП 61758193 на підставі ухвали №206/3361/19 від 25 березня 2020, виданій Дніпровським апеляційним судом про: зобов`язати ОСОБА_1 , забезпечити явку малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до кабінету практикуючого психолога Комунального закладу «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради (м. Дніпро, проспект Олександра Поля, 83/2), офіс 315 кожної п`ятниці у вільний від його навчання час з 16:00 години до 18:00 години для проведення спільних зустрічей (побачень) протягом однієї години з ОСОБА_4 за участю спеціаліста - психолога Комунального закладу «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради без присутності будь-яких інших осіб, починаючи з дати постановлення ухвали і до набрання законної сили рішення суду у даній справі. 
З метою своєчасного отримання постанови про відкриття виконавчого провадження та виконання ухвали №206/3361/19 від 25 березня 2020 року виданої Дніпровським апеляційним судом, державним виконавцем 13 квітня 2020 року був здійснений вихід за адресою АДРЕСА_1 , під час якого встановлено, що вдома боржника не було. Постанову про відкриття виконавчого провадження від 07 квітня 2020 року під особистий підпис з зобов`язанням про передачу боржнику ОСОБА_1 вищевказаної постанови було передано його сестрі, яка перебувала за вищевказаною адресою, про що державним виконавцем складено відповідний акт. 17 квітня 2020 року в ході вжитих виконавчих дій за адресою: АДРЕСА_2 в присутності стягувача ОСОБА_4 та практикуючого психолога Комунального закладу «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради ОСОБА_5 на виконання вказаної ухвали суду ОСОБА_1 не забезпечив явку малолітньої дитини ОСОБА_3 та сам він не прибув, про що був складений акт державного виконавця. 
24 квітня 2020 року під час перевірки виконання рішення суду за адресою: АДРЕСА_2 в присутності стягувача ОСОБА_4 та практикуючого психолога Комунального закладу «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради ОСОБА_5 , встановлено, що зобов`язання ОСОБА_1 забезпечувати явку малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до кабінету практикуючого психолога не виконано, про що був складений відповідний акт. Виходом державного виконавця 
28 квітня 2020 року за адресою АДРЕСА_1 , боржника за вищевказаною адресою не виявлено, встановлено зі слів сусідки буд. №4 , яка представилася ОСОБА_6 , що ОСОБА_1 вже, як півроку за адресою не мешкає, місце знаходження невідоме. В ході вжитих виконавчих дій, відповідно до відповіді на запит державного виконавця боржник ОСОБА_1 згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області проживає за адресою: АДРЕСА_1 . В ході відкритих виконавчих дій, відповідно до відповіді Державної Міграційної Служби України Головного Управління в Дніпропетровській області Самарського районного відділу в місті Дніпрі боржник ОСОБА_1 , документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 від 27 липня 2017 року.
На підставі викладеного просить суд задовольнити подання в.о. начальника Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Тищенко О.О. Винести відповідну ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України у відношенні боржника ОСОБА_1 ..
Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2021 року подання задоволено та тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .. 
Ухвала суду мотивована тим, що боржникові було достеменно відомо про покладені на нього обов`язки та для їх виконання були відсутні будь-яких перешкоди, суд вбачає у діяннях ОСОБА_1 пряме ухилення від виконання зобов`язань, покладених на його ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2020 року. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та у задоволенні подання відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
Апеляційний скарга мотивована тим, що судом першої інстанції достовірно не встановлено дійсного ухилення ОСОБА_1 від виконання покладених на нього судовим рішенням зобов`язань.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).
Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2021 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.
Так, матеріалами справи встановлено, що ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2020 року подання задоволено. Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до повного виконання вимог виконавчого провадження №61758193.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року вищевказану ухвалу Самарського районного суду було скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвала була скасована через те, що суд першої інстанції належним чином не перевірив факт умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього судовим рішенням зобов`язань; зробив передчасні висновки, які ґрунтуються на припущеннях.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2020 року заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_7 забезпечити явку малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до кабінету практикуючого психолога Комунального закладу «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради (місто Дніпро, проспект Олександра Поля, 83/2, офіс 315) кожної п`ятниці у вільний від його навчання час з 16:00 годин до 18:00 години для проведення спеціальних зустрічей (побачень) протягом однієї години з ОСОБА_4 за участі спеціаліста-психолога Комунального закладу «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради без присутності будь-яких інших осіб, починаючи з дати постановлення ухвали і до набрання законної сили рішенням суду у даній справі. В іншій частині заяви ОСОБА_4 відмовлено.
07 квітня 2020 року державним виконавцем Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерстава юстиції (м. Дніпро) Тищенком О.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №617581 (а.с. 6).
З наданих актів складених державним виконавцем від 13 квітня 2020 року, 17 квітня 2020 року, 24 квітня 2020 року та 28 квітня 2020 року, вбачається, що зобов`язання ОСОБА_1 забезпечувати явку малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до кабінету практикуючого психолога Комунального закладу «дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради не виконується. Боржника за адресою АДРЕСА_1 не виявлено (а.с. 8-11).
Відповідно до довідки з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, України в Дніпропетровській області від 15 квітня 2020 року, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).
З інформації Державної міграційної служби України Головного управління в Дніпропетровській області від 14 квітня 2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був виданий паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 від 27 липня 2017 року (а.с. 13).
Задовольняючи подання державного виконавця, районний суд обґрунтовано виходив з того, що боржник ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження за № 61758193, відкритого на підставі ухвали Дніпровського апеляційного суду, про що вбачається із заяви представника боржника ОСОБА_1 адвоката Борисовї Ю.В., яка міститься у матеріалах справи (а.с. 14). Виходячи із цього, ОСОБА_1 було відомо про покладені на нього обов`язки судом. У свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 протягом всього часу існування покладених на нього зобов`язань належним чином їх не виконував та не забезпечував явку малолітнього сина до кабінету практикуючого психолога для проведення спеціальних зустрічей з матір`ю ОСОБА_4 , як це передбачено ухвалою суду. Під час розгляду даного подання судом не було встановлено будь-яких об`єктивних обставин та перешкод, що могли б вплинути не невиконання боржником ОСОБА_1 покладених на нього обов`язків. Таким чином, враховуючи, що боржникові було достеменно відомо про покладені на нього обов`язки та для їх виконання були відсутні будь-яких перешкоди, суд вбачає у діяннях ОСОБА_1 пряме ухилення від виконання зобов`язань, покладених на його ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2020 року.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно з ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Відповідно до п. 1 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно обирати місце проживання в межах цієї території.
Також, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.
Відповідно до вимог ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.
Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судом України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Статтею 217 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочку виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає у рішенні.
Пунктом 8 ст. 19 Закону України «Про державну прикордонну службу України» встановлено, що на державну прикордонну службу відповідно до визначених законом завдань покладається, зокрема, запобігання та недопущення в`їзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученням правоохоронних органів.
Крім інших покладених на орган Державної прикордонної служби України завдань, вони також мають право, з`ясувати підставу в`їзду в Україну або виїзду з України, не пропускати через державний кордон України осіб без дійсних документів на право його перетинання, осіб, які надали завідомо неправдиві відомості під час одержання зазначених документів, осіб, яким Державною прикордонною службою України за порушення законодавства з прикордонних питань та про правовий статус іноземців чи за мотивованим письмовим рішенням суду та правоохоронних органів не дозволяється в`їзд в Україну або тимчасово обмежено виїзд з України (п.4 ст.20 Закону).
Положенням ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.
Відповідно до Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів» від 24 березня 2008 року № 261/2008, а також відповідно до спільного листа Міністерства юстиції України та Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27.05.2008 року №25-32/463 №25-5347 виконавчим органом рішень суду про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов`язань є Адміністрація Державної прикордонної служби України.
З метою повного та своєчасного забезпечення виконання рішення суду та запобіганню подальшого ухилення від його виконання за виконавчим провадженням №61758193 та враховуючи вищезазначене, суд вірно визнав, що подання підлягає задоволенню.
У відповідності з нормами Конституції України та ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими для виконання. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Закон України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.
Пунктом 2 ст. 6 вищевказаного Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов`язань, але лише до моменту виконання зобов`язань, або забезпечення заставою, якщо інше не передбачене міжнародним договором України.
Згідно із п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Таким чином, ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків, у зв`язку з чим і здійснюється застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.
Отже, задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції правильно виходив з того, що оскільки ОСОБА_1 , який має зобов`язання, належним чином їх не виконував та не забезпечував явку малолітнього сина до кабінету практикуючого психолога для проведення спеціальних зустрічей з матір`ю ОСОБА_4 , як це передбачено ухвалою суду, а тому його право виїзду за межі України підлягає обмеженню.
Посилання у апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції достовірно не встановлено дійсного його ухилення від виконання покладених на нього судовим рішенням зобов`язань, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки будь-яких об`єктивних обставин та перешкод, що могли б вплинути не невиконання боржником ОСОБА_1 покладених на нього обов`язків, ані до суду першої інстанції, так і до суду апеляційної інстанції надано не було.
       Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до інформації (а.с. 63), наданої Головним центром обробки інформації Державної прикордонної служби України документовано перетинання 28.11.2019 року о 15-58 год КПВВ Чонгар (Салькове) на автомобілі державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто дитина була вивезена до АР Криму, (тобто на окуповану РФ територію), а тому доводи апеляційної скарги в тому числі і щодо відсутності доказів щодо наміру апелянта виїхати за кордон, та недоведеності його ухилення від виконання зобов`язання, посилання на невірне застосуванням судом норм законодавства, про відсутність підстав для задоволення подання є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 вже вивіз дитину за межі материкової частини України на окуповану територію і назад не повертався, тобто взагалі ухилився від виконання покладених на нього судовим рішенням зобов`язань, у зв`язку з чим ці доводи зводяться лише до незгоди з судовим рішенням суду першої інстанції і його висновків не спростовують.
       Також, за заявою ОСОБА_4 від 20.02.2020 року за фактом підроблення довіреності від імені заявниці про дозвіл на виїзд малолітньої дитини за кордон внесено відомості до ЄРДР та зареєстровано кримінальне провадження :12020040650000311.
       За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.
Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по суті і законне судове рішення з одних лише формальних міркувань.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив судове рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  - ОСОБА_2  - залишити без задоволення.
Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2021 року -  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.О. Макаров
Судді Е.Л. Демченко
Т.Р. Куценко