УХВАЛА
 
08 квітня 2021 року
м. Київ
справа №754/11226/20
провадження № 61-4955ск21 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши питання про прийняття до розгляду касаційної скарги  ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04 листопада 2020 року позов задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Не погодившись з заочним рішенням, ОСОБА_1 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вищевказане рішення та ухвалою Київського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року у відкритті апеляційного оскарження було відмовлено.
25 березня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслала на адресу Верховного Суду касаційну скаргу на заочне рішення Деснянського районного суду          м. Києва від 04 листопада 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від                 10 лютого 2021 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 08 квітня 2021 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 листопада 2020 року.
Таким чином, питання щодо прийняття касаційної скарги до розгляду підлягає вирішенню лише в частині касаційного оскарження ухвали суду апеляційної інстанції.
Вивчивши касаційну скаргу, суд дійшов висновку, що вона не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху, виходячи з таких підстав.
Касаційна скарга подана поза межами строку касаційного оскарження, визначеного частиною першою статті 390 ЦПК України.
В скарзі ОСОБА_1 порушує питання про поновлення строку касаційного оскарження, в обґрунтування якого посилається на те, що копію оскаржуваної ухвали отримала 02 березня 2021 року, а тому вважає, що строк був пропущений з поважних причин та просить його поновити.
Суд касаційної інстанції не визнає таку причину пропуску строку поважною, оскільки скаржник на підтвердження отримання нею копії оскаржуваної ухвали 02 березня  2021 року не надала жодних доказів (копії конверту з штрихкодовим ідентифікатором тощо), а визнання моменту отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної ухвали лише на підставі припущень суперечить вимогам частини шостої статті 81 ЦПК України.
За таких підстав касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду та відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, а саме: для надання заяви про поновлення строку касаційного оскарження з зазначенням поважних причин пропуску строку, належним чином обґрунтованих доказами.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали до касаційної скарги застосовуються наслідки, передбачені цивільним процесуальним законодавством.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                              А. А. Калараш