КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
05 квітня  2021 року 
м. Київ
справа № 369/11060/17
провадження №22-ц/824/978/2021
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді	Лапчевської О.Ф.,	
суддів	Музичко С.Г., Нежури В.А.,	
за участю секретаря судового засідання	                                  Потапьонок К.В.,	
учасники справи: представник позивача Ганзенко О.О. ,
представники відповідачів Багрій К.В., Юзефович А.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги
 представника ОСОБА_2 - Юзефовича Артема Олексійовича ,
 прокурора Київської області
на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2019 року /суддя Дубас Т.В./
у справі за позовом Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , про визнання недійсними розпоряджень та витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
У жовтні 2017 року Перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації звернувся з позовом про визнання недійсними розпоряджень та витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння, з урахуванням уточнених вимог, просив визнати недійсними розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 273 від 21 січня 2010 року та № 3431 від 12 грудня 2012 року, витребувати на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0917 га з кадастровим номером 3222457401:02:002:5036, ОСОБА_4 земельні ділянки площею 0,0917 га з кадастровим номером 3222457401:02:002:5034 та площею 0,0917 га з кадастровим номером 3222457401:02:002:5035, ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,0992 га з кадастровим номером 3222457401:02:002:5037, ОСОБА_7 земельну ділянку площею 0,0992 га з кадастровим номером 3222457401:02:002:5038, ОСОБА_6 земельні ділянки площею 0,11 га з кадастровим номером 3222457401:02:002:5028, площею 0,11 га з кадастровим номером 3222457401:02:002:5029, площею 0,11 га з кадастровим номером 3222457401:02:002:5030 та площею 0,11 га з кадастровим номером 3222457401:02:002:5041, які знаходяться в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області, стягнути з відповідачів на користь прокуратури Київської області судовий збір.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_2 - Юзефович А.О. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду змінити в мотивувальній частині, вказавши, що підставою для відмови у задоволенні позову Першого заступника прокурора Київської області є незаконність та необґрунтованість позовних вимог. Зазначив, що в обґрунтування рішення суд, з посиланням на відповідні положення ЗК України та ст.21 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації» вказав, що районні державні адміністрації не наділені повноваженнями щодо вилучення, зміни цільового призначення і надання у приватну власність земель лісогосподарського призначення державної форми власності, а тому не відповідає вимогам законодавства розпорядження Києво - Святошинської районної державної адміністрації від 12 грудня 2012 року №3431 про вилучення з постійного користування Національного університету біоресурсів і природокористування України земельної ділянки площею 1,3871 га і подальше надання за її рахунок лісових земельних ділянок у власність третім особам у справі, а в подальшому і відповідачам. Водночас, відповідачу ОСОБА_2 земельна ділянка не надавалась, право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 набула на підставі цивільно - правової угоди. Доводи прокурора в обґрунтування позовних вимог базуються виключно на припущеннях, порушення можливо були допущені Києво - Святошинською районною державною адміністрацією, а не відповідачем ОСОБА_2 чи іншими відповідачами. Позивачем не надано будь - яких доказів встановлення вини службових осіб Києво - Святошинської районної державної адміністрації чи інших посадових осіб, або відомостей про ініціювання перевірок з цього питання. Недоведений вказаний у рішенні суду висновок про те, що земельна ділянка ОСОБА_2 та інших громадян входила до складу масиву земель лісогосподарського призначення площею 373,2166 га для ведення лісового господарства, який перебував у користуванні Національного університету біоресурсів і природокористування України, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження цього висновку матеріали справи не містять. Суд першої інстанції також не взяв до уваги доводи ОСОБА_2 щодо безпідставності заявлення прокурором позову. Київську обласну державну адміністрацію ніяким чином не було обмежено у реалізації своїх прав, у тому числі у праві звернення до суду, проте таке право нею використане не було. Враховуючи положення Закону України «Про місцеві державні адміністрації» Київська обласна державна адміністрація мала усі можливості звернутись до суду з позовом про оспорювання розпоряджень Києво - Святошинської районної державної адміністрації, оскарження яких є предметом розгляду у даній справі. Крім того, позиція прокуратури з адміністрацією не узгоджувалась, про що свідчить лист, наявний у матеріалах справи, з якого вбачається, що Київська обласна державна адміністрація дізналась про існування даної справи вже після відкриття провадження у справі, що не заперечувалось прокурором і неодноразово повторювалось ним під час розгляду справи.  У справі відсутні обставини, які б давали підстави для висновку про невиконання або неналежне виконання Київською обласною державною адміністрацією, яка є самостійною юридичною особою з повним обсягом дієздатності, своїх функцій щодо захисту державних інтересів. Сама по собі обставина не звернення позивача з позовом протягом певного періоду, без з`ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору, не свідчить про неналежне виконання таким органом своїх функцій із захисту інтересів держави.
Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор Київської області також подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. Посилався на те, що судом неправильно застосовано норми статей 256, 257, 261, 267 ЦК України щодо позовної давності. Судом безпідставно зроблено акцент на тій частині ст. 261 ЦК України, яка пов`язує перебіг позовної давності з часом, коли особа могла довідатись про порушення права або про особу, яка його порушила, вказавши на можливість Київської обласної державної адміністрації бути обізнаною з 21.01.2010 року і 12.12.2012 року про допущені порушення, тобто з моменту видачі розпоряджень Києво - Святошинською районною державною адміністрацією №№273, 3431. Матеріалами справи доведено і сторонами не заперечується, що Київська обласна державна адміністрація не була учасником спірних правовідносин щодо передачі у приватну власність земель лісогосподарського призначення та подальшого їх відчуження на підставі цивільно - правових угод. Доказів інформування Київської обласної державної адміністрації Києво - Святошинською районною державною адміністрацією про видачу оскаржуваних розпоряджень відповідачами не надано. Судом при ухваленні оскаржуваного рішення не враховано позиції Великої Палати Верховного Суду викладені у постановах від 22.05.2018 року у справі №469/1203/15-ц, від 06.06.2018 року у справі №372/1387/13-ц, від 20.06.2018 року у справі №697/2751/14-ц про те, що неправильними є висновки судів про обізнаність держави через утворені нею органи з фактом правопорушення з моменту його вчинення, оскільки закон пов`язує початок перебігу позовної давності не з моментом поінформованості про вчинення певної дії чи порушення, а з часом коли в дійсності стало відомо про порушення закону та у зв`язку з цим прав і охоронюваних законом інтересів (зокрема, після проведення перевірки). З урахуванням позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 року у справі № 488/5476/14-ц помилковими є посилання суду на положення Закону України «Про прокуратуру» ( в редакції від 12.10.2013 року) та наказів Генерального прокурора України №3гн від 19.09.2005 року, №3гн від 18.10.2010 року та №3гн від 07.11.2012 року та висновок про обов`язок прокурора здійснювати нагляд за додержанням законодавства органами виконавчої влади при прийнятті ними відповідних рішень. Матеріали справи свідчать про те, що прокурору стало відомо про необхідність захисту прав та інтересів держави у спірних правовідносинах в судовому порядку лише у 2017 році за результатами системного аналізу інформацій виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» від 18.09.2017 року №459, Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства від 12.09.2017 року №04-36/1814, що підтвердили незаконне відведення у власність спірних земельних ділянок державного лісового фонду.
Представник відповідача ОСОБА_2 подав до суду відзив на апеляційну скаргу прокурора Київської області, в якому посилався на необґрунтованість та безпідставність доводів апеляційної скарги. Вказував, що передача спірних земельних ділянок громадянам відбувалась на підставах передбачених законом, зокрема, відповідно до положень ЗК України, тому інтереси Київської обласної державної адміністрації не зачіпаються. Київська обласна державна адміністрація мала усі можливості отримати інформацію про прийняття Києво - Святошинською районною державною адміністрацією оспорюваних розпоряджень у межах строку позовної давності, безперечно володіла такою інформацією, мала можливість і право звернутись до суду з позовом про оспорювання розпоряджень Києво - Святошинської районної державної адміністрації, оскарження яких є предметом розгляду у даній справі. Прокурор діє як альтернативний суб`єкт звернення до суду, замінивши собою належного суб`єкта владних повноважень - Київську обласну державну адміністрацію, яка вправі самостійно захищати інтереси, в разі, коли б вважала, що порушення дійсно мало місце, проте не зробила це і до сьогоднішнього дня. У даній справі відсутні обставини, які б давали підстави для висновку про невиконання або неналежне виконання Київською обласною державною адміністрацією, яка є самостійною юридичною особою з повним обсягом процесуальної дієздатності, своїх функцій щодо захисту державних інтересів. Сама по собі обставина не звернення позивача з позовом протягом певного періоду, без з`ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору, не свідчить про неналежне виконання таким органом своїх функцій із захисту інтересів держави.
Відповідач ОСОБА_4 подала до суду відзив на апеляційні скарги, в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі, апеляційну скаргу прокурора відхилити. Посилається на те, що вона є добросовісним набувачем, оскільки купила земельні ділянки за договорами купівлі - продажу, в яких продавцем була особа, яка мала право на відчуження землі. Підтвердження власності ОСОБА_4 надавалось прокурором, проте прокурор не зазначає про те, що ОСОБА_4 та продавець земельних ділянок діяли добросовісно. Не надано доказів, що право власності на земельні ділянки, які придбала ОСОБА_4 належали на момент укладення договорів купівлі - продажу іншим особам, у тому числі державі чи Національному університету біоресурсів та природокористування. Київська обласна державна адміністрація, у підпорядкуванні якої знаходиться Києво - Святошинська районна державна адміністрація володіла інформацією про прийняття оспорюваних розпоряджень та могла їх оскаржити протягом строку позовної давності, але таким правом не скористалася. Прокурор також мав можливість виявити це своєчасно та подати відповідний позов, але таким правом не скористався та не притягнув до відповідальності керівників чи працівників Києво - Святошинської районної державної адміністрації, яка на його думку незаконно розпорядилася землею.
Постановою Київського апеляційного суду від 03 березня 2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - Юзефовича А. О. задоволено частково. Апеляційну скаргу Прокурора Київської області задоволено. 
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2019 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. 
Визнано недійсними розпорядження Києво-Святошинської РДА від 21 січня 2010 року № 273 та від 12 грудня 2012 року № 3431. 
Витребувано на користь держави в особі Київської ОДА з незаконного володіння: ОСОБА_2 - земельну ділянку площею 0,0917 га з кадастровим номером 3222457401:02:002:5036; ОСОБА_4 - земельні ділянки площею 0,0917 га з кадастровим номером 3222457401:02:002:5034 та площею 0,0917 га з кадастровим номером 3222457401:02:002:5035; ОСОБА_5 - земельну ділянку площею 0,0992 га з кадастровим номером 3222457401:02:002:5037; ОСОБА_7 - земельну ділянку площею 0,0992 га з кадастровим номером 3222457401:02:002:5038; ОСОБА_6 - земельні ділянки площею 0,11 га з кадастровим номером 3222457401:02:002:5028, площею 0,11 га з кадастровим номером 3222457401:02:002:5029, площею 0,11 га з кадастровим номером 3222457401:02:002:5030 та площею 0,11 га з кадастровим номером 3222457401:02:002:5041, які розташовані в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області.
Судове рішення апеляційного суду обґрунтоване тим, що місцевий суд дійшов правильного висновку про порушення Києво-Святошинською РДА вимог законодавства при прийнятті розпорядження від 21 січня 2010 року № 273, яким безпідставно змінено цільове призначення лісової ділянки площею 11,9330 га із загального масиву земель лісогосподарського призначення площею 373,2166 га, належних на праві постійного користування державній лісогосподарській установі, з категорії земель лісогосподарського призначення на сільськогосподарські землі для ведення підсобного господарства. Вилучення зазначеної земельної ділянки уповноваженим органом не проводилося, а прийняття такого розпорядження є фактично вилученням неуповноваженим органом виконавчої влади лісової ділянки площею 11,9330 га із загального масиву земель лісогосподарського призначення площею 373,2166 га та незаконною зміною її цільового призначення з категорії земель лісогосподарського призначення на категорію сільськогосподарських земель. Тому не відповідає вимогам закону і прийняте в подальшому розпорядження Києво-Святошинської РДА від 12 грудня 2012 року № 3431 про вилучення з постійного користування Національного університету біоресурсів і природокористування України земельної ділянки площею 1,3871 га, та надання земельних ділянок у власність. Оскільки оспорювані розпорядження Києво-Святошинської РДА в силу вимог законодавства України порушують публічний порядок через те, що спрямовані на протиправне вилучення з користування держави земельних ділянок, то позовні вимоги Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київської ОДА про витребування спірних земельних ділянок з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відмовляючи в задоволенні позову у зв`язку з пропуском позовної давності, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що Київська ОДА не була учасником спірних правовідносин щодо передачі у приватну власність земель лісогосподарського призначення та подальшого їх відчуження на підставі цивільно-правових угод. Відповідачами не надано доказів інформування Київської ОДА про видачу оскаржуваних розпоряджень. Прокурору стало відомо про необхідність захисту прав та інтересів держави лише у 2017 році, за результатами системного аналізу інформацій виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» від 18 вересня 2017 року № 459, Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства від 12 вересня 2017 року № 04-36/1814, що підтвердили незаконне відведення у власність спірних земельних ділянок державного лісового фонду. Тому висновок місцевого суду про відмову в задоволенні позову у зв`язку з пропуском позовної давності є помилковим.
Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 22 червня 2020 року вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 грудня 2020 року касаційні скарги представника ОСОБА_5 - адвоката Степанової Оксани Сергіївни, представника ОСОБА_7 - адвоката Отроша Володимира Михайловича, представника ОСОБА_2 і ОСОБА_4 - адвоката Юзефовича Артема Олексійовича, ОСОБА_6 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 03 березня 2020 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Касаційним судом наголошено на тому, що обґрунтовуючи позовні вимоги про визнання недійсними розпоряджень Києво-Святошинської РДА, Перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київської ОДА посилався на те, що розпорядженням Києво-Святошинської РДА від 21 січня 2010 року № 273 фактично змінено цільове призначення лісової ділянки площею 11,9330 га із загального масиву земель лісогосподарського призначення площею 373,2166 га, які перебувають в постійному користуванні Національного університету біоресурсів і природокористування України, а розпорядженням Києво-Святошинської РДА від 12 грудня 2012 року № 3431 вилучено з постійного користування Національного університету біоресурсів і природокористування України земельні ділянки загальною площею 1,3871 га в адміністративних межах Чабанівської селищної ради.
У розпорядженні Києво-Святошинської РДА від 12 грудня 2012 року № 3431 не зазначено про передачу у власність 14-ти громадянам України земельних ділянок саме за рахунок земель, які перебували в постійному користуванні Національного університету біоресурсів і природокористування України. Однак, вважаючи доводи позивача обґрунтованими, апеляційний суд не навів фактичних обставин і доказів, які б свідчили про взаємопов`язаність оскаржуваних розпоряджень, та підтверджували б факт передачі оспорюваних земельних ділянок у власність саме за рахунок земель площею 1,3871 га або загального масиву земель лісогосподарського призначення площею 373,2166 га, які перебували в постійному користуванні Національного університету біоресурсів і природокористування України. Крім того, суд апеляційної інстанції не дав належної оцінки наявним в матеріалах справи документам, зокрема листу Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» Державного агентства лісових ресурсів України від 18 вересня 2017 року № 459, до якого додано фрагменти з публічної кадастрової карти України з нанесеними межами кварталу № НОМЕР_1 і його таксаційних виділів Хотівського лісництва відокремленого підрозділу «Боярська лісова науково-дослідна станція» Національного університету біоресурсів і природокористування України за матеріалами лісовпорядкування 1997, 2007 років та межами земельних ділянок відповідно до поданих кадастрових номерів.
Окрім того, апеляційний суд не перевірив, чи є ефективним способом захисту права власника заявлені прокурором вимоги про визнання недійсними розпорядження Києво-Святошинської РДА від 21 січня 2010 року № 273 «Про внесення змін у розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 06 березня 2009 року № 169» та розпорядження Києво-Святошинської РДА від 12 грудня 2012 року № 3431, яким вилучено з постійного користування Національного університету біоресурсів і природокористування України земельні ділянки загальною площею 1,3871 га, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 14-ти громадянам України (згідно з додатком), а також передано у власність 14-ти громадянам України (згідно з додатком) земельні ділянки загальною площею 1,3871 га.
Також судом касаційної інстанції наголошено, що під час розгляду справи суду необхідно встановити, чи переважає в цій справі загальний інтерес у контролі за використанням земель державної власності за цільовим призначенням приватному інтересу фізичних осіб у збереженні права на спірні земельні ділянки.
Щодо позовної давності також наголошено на тому, що для застосування позовної давності за заявою сторони у спорі суд має дослідити питання її перебігу окремо за кожною заявленою до цієї сторони позовною вимогою, і залежно від установленого дійти висновку про те, чи спливла позовна давність до відповідних вимог. З огляду на викладене суду необхідно з`ясувати, хто з відповідачів, до яких пред`явлені відповідні позовні вимоги, заявив про застосування позовної давності, і в залежності від встановленого вирішити вказане питання.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, переглядаючи справу в апеляційному порядку, з урахуванням позиції касаційного суду, викладеної у постанові, перевіривши наведені в апеляційних скаргах доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що 
апеляційна скарга представника ОСОБА_2 - Юзефовича А.О. підлягає відхиленню, апеляційна скарга прокурора Київської області підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з прийняттям рішення про задоволення позовних вимог, на підставі наступного.
Судом встановлено, що на підставі розпорядження Києво-Святошинської РДА від 14 квітня 2003 року № 132 Боярській лісовій дослідній станції Національного аграрного університету видано державний акт серії І-КВ № 02928 на право постійного користування землею площею 373,2 га для ведення лісового господарства в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області. /т. 1 а.с. 24-26/ 
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року № 945 Національний аграрний університет перейменовано в Національний університет біоресурсів і природокористування України.
Розпорядженням Києво-Святошинської РДА від 06 березня 2009 року № 169 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право постійного користування земельною ділянкою Національному університету біоресурсів і природокористування України для ведення лісового господарства на території Чабанівської селищної ради, за межами населеного пункту» постановлено:
1. Затвердити технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акта на право постійного користування земельною ділянкою Національному аграрному університету (відокремлений підрозділ «Боярська лісова дослідна станція») для ведення лісового господарства в межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області;
2. Передати в постійне користування Національному університету біоресурсів і природокористування України земельну ділянку загальною площею 373,2166 га для ведення лісового господарства на території Чабанівської селищної ради, за межами населеного пункту;
3. Встановити правові обмеження на використання земельної ділянки: зміна цільового призначення; продаж земельної ділянки іноземним громадянам; дотримання режиму використання земель в охоронних і санітарно-захисних зонах. До використання земельної ділянки приступити після встановлення її меж в натурі (на місцевості) та отримання державного акта на право постійного користування земельною ділянкою;
4. Земельну ділянку використовувати за цільовим призначенням, з дотриманням обов`язків землекористувачів, згідно зі статті 96 Земельного кодексу України;
5. Доручити землевпорядній організації, що має відповідну ліцензію на виготовлення державного акта на право постійного користування земельною ділянкою встановити межі земельної ділянки, зон обмежень в натурі (на місцевості) та виготовити державний акт на право постійного користування земельною ділянкою;
6. Технічну документацію залишити для постійного зберігання в управлінні земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі Київської області. /т. 1 а.с.19/
07 жовтня 2009 року ректор Національного університету біоресурсів і природокористування України Мельничук Д. направив голові Києво-Святошинської РДА Добрянському Я. В. лист, в якому зазначив, що розпорядженням від 06 березня 2009 року № 169 Національному університету біоресурсів і природокористування України передано в постійне користування земельні ділянки загальною площею 373,2166 га для ведення лісового господарства на території Чабанівської селищної ради. Внаслідок додаткового обстеження земель було виявлено, що для ведення лісового господарства використовуються земельні ділянки загальною площею 361,2836 га. Земельна ділянка площею 11,9330 га використовується для ведення підсобного сільського господарства. У зв`язку з цим ректор Національного університету біоресурсів і природокористування України Мельничук Д. просив внести зміни в розпорядження № 169 та передати в постійне користування Національному університету біоресурсів і природокористування України земельні ділянки загальною площею 373,2166 га, в тому числі для ведення лісового господарства - 361,2836 га, для ведення сільського господарства -11,9330 га. /т. 1 а.с. 27/
Розпорядженням Києво-Святошинської РДА від 21 січня 2010 року № 273 «Про внесення змін у розпорядження голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 06 березня 2009 року № 169» постановлено:
1. Пункт 2 розпорядження голови адміністрації викласти у такій редакції: «2. Передати в постійне користування Національному університету біоресурсів і природокористування України земельну ділянку загальною площею 373,2166 га, для ведення лісового господарства 361,2836 га, з них: 4,6003 сіножатей (сільськогосподарські землі), 351,1644 га лісів та інших лісовкритих площ, 3,1356 га забудованих земель, 2,3833 га землі під внутрішніми водами, 11,9330 га землі для ведення підсобного сільського господарства, в тому числі: ріллі - 9,4080 га, під господарськими будівлями - 1,1896 га, не рекультивовані землі - 1,3354 га в межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району». В іншому розпорядження залишається без змін. /т. 1 а.с. 20/
На підставі розпорядження Києво-Святошинської РДА від 21 січня 2010 року № 273 Національному університету біоресурсів і природокористування України (відокремлений підрозділ «Боярська лісова науково-дослідна станція») видано:
- державний акт серії ЯЯ № 140063 на право постійного користування земельною ділянкою площею 11,9330 га, кадастровий номер 3222457401:02:002:5003, для ведення підсобного сільського господарства в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області, який зареєстровано 13 вересня 2010 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 322240003000051;
- державний акт серії ЯЯ № 140064 на право постійного користування земельною ділянкою площею 229,0789 га, кадастровий номер 3222457401:02600265004, для ведення лісового господарства в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області, який зареєстровано 13 вересня 2010 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 322240003000049.
Розпорядженням Києво-Святошинської РДА від 12 грудня 2012 року № 3431 вилучено з постійного користування Національного університету біоресурсів і природокористування України земельні ділянки загальною площею 1,3871 га в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області за межами населеного пункту. Затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області за межами населеного пункту 14-ти громадянам України (згідно з додатком). Передано у власність 14-ти громадянам України (згідно з додатком) земельні ділянки загальною площею 1,3871 га, зокрема: ОСОБА_8 - земельну ділянку площею 0,0917 га, кадастровий номер 3222457401:02:002:5036, ОСОБА_9 - земельну ділянку площею 0,0992 га, кадастровий номер 3222457401:02:002:5037, ОСОБА_10 - земельну ділянку площею 0,11 га, кадастровий номер 3222457401:02:002:5041, ОСОБА_11 - земельну ділянку площею 0,11 га, кадастровий номер 3222457401:02:002:5029, ОСОБА_12 земельну ділянку площею 0,0992 га, кадастровий номер 3222457401:02:002:5038, ОСОБА_13 - земельну ділянку площею 0,0917 га, кадастровий номер 3222457401:02:002:5034, ОСОБА_14 - земельну ділянку площею 0,0917 га, кадастровий номер 3222457401:02:002:5035, ОСОБА_15 - земельну ділянку площею 0,11 га, кадастровий номер 3222457401:02:002:5028, ОСОБА_20 - земельну ділянку площею 0,11 га, кадастровий номер 3222457401:02:002:5030, для індивідуального садівництва в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області. /т. 1 а.с. 21-23/
В подальшому ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 відчужили належні їм земельні ділянки ОСОБА_21 на підставі договорів купівлі-продажу від 25 грудня 2015 року, а ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 відчужили належні їм земельні ділянки ОСОБА_17 на підставі договорів купівлі-продажу від 27 грудня 2012 року та від 28 грудня 2012 року.
У свою чергу ОСОБА_21 відчужила ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0917 га, кадастровий номер 3222457401:02:002:5036, а ОСОБА_4 - земельну ділянку площею 0,0917 га, кадастровий номер 3222457401:02:002:5034, на підставі договорів купівлі-продажу від 04 серпня 2017 року.
Крім того, за договорами купівлі-продажу від 22 березня 2013 року ОСОБА_17 відчужив ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,0992 га, кадастровий номер 3222457401:02:002:5037, ОСОБА_7 - земельну ділянку площею 0,0992 га, кадастровий номер 3222457401:02:002:5038, а за договорами купівлі-продажу від 29 квітня 2013 року ОСОБА_17 відчужив ОСОБА_6 земельні ділянки площами по 0,11 га, кадастрові номери: 3222457401:02:002:5028, 3222457401:02:002:5029, 3222457401:02:002:5030 та 3222457401:02:002:5041.
В подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 14 січня 2019 року № 55 ОСОБА_21 відчужила ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,0917 га, кадастровий номер 3222457401:02:002:5035.
На запит прокуратури Київської області від 11 вересня 2017 року № 05/1-2398 листом Київського обласного та по місту Києву Управління лісового та мисливського господарства від 12 вересня 2019 року № 04-36/1814 було повідомлено, що Управління не надавало погодження на вилучення та зміну цільового призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення з кадастровими номерами: 3222457401:02:002:5003, 3222457401:02:002:5028, 3222457401:02:002:5029, 3222457401:02:002:5030, 3222457401:02:002:5034, 3222457401:02:002:5035, 3222457401:02:002:5036, 3222457401:02:002:5037, 3222457401:02:002:5038, 3222457401:02:002:5041.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції керувався нормами пункту 1 частини першої статті 19 ЗУ  «Про прокуратуру» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, згідно з яким, предметом нагляду за додержанням і застосуванням законів є відповідність актів, які видаються всіма органами, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами, вимогам Конституції України та чинним законам. 
Вказівки щодо здійснення прокурорського нагляду органами прокуратури були передбачені відомчими актами Генерального прокурора України, зокрема наказами від 19 вересня 2005 року № 3гн, від 18 жовтня 2010 року № 3гн та від 07 листопада 2012 року № 3гн, відповідно до яких прокурор був зобов`язаний періодично, але не рідше одного разу на місяць, перевіряти законність правових актів Кабінету Міністрів України, місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування. 
Тобто прокурор мав об`єктивну можливість довідатися про порушення прав Київської ОДА з моменту прийняття оспорюваних розпоряджень, однак звернувся до суду з позовом зі спливом позовної давності.
31.01.2018 р., представником ОСОБА_2 - Юзефовичем подано заяву про застосування строків позовної давності./т. 1 а.с. 162/
03.07.2018 р. представник ОСОБА_21 - ОСОБА_23 також звернувся до суду з клопотанням про застосування строків позовної давності. /т.  2 а.с. 66/
Оскільки позовні вимоги про витребування спірних земельних ділянок з володіння відповідачів є похідними від вимог про визнання недійсними розпоряджень, вони також не підлягають задоволенню.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками, з огляду на таке.
Стаття 256 ЦК України визначає позовну давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Отже, позовна давність - це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред`явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (стаття 267 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України за загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права.
При цьому, як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, перебіг позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.
Статтею 361 Закону України «Про прокуратуру» передбачено право прокурора з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді в межах повноважень, визначених законом, звертатися до суду з позовною заявою, брати участь у розгляді справ за його позовом тощо.
Якщо в передбачених законом випадках з позовом до суду звернувся прокурор в інтересах відповідного органу, то позовна давність обчислюється від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатись саме позивач, а не прокурор.
Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що моментом коли Київська обласна державна адміністрація могла довідатися про порушення своїх прав, є дата прийняття оскаржуваних розпоряджень - 21.01.2010 року та 12.12.2012 року, так як остання є уповноваженим органом держави на розпорядження вищезазначеними земельними ділянками, що перебувають у державній власності та зобов`язана знати про стан своїх майнових прав, а з позовом прокуратура в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації звернулась лише  11 грудня 2017 року, тобто з пропуском строку позовної давності.
Колегія суддів апеляційного суду наголошує на тому, що  Київська обласна державна адміністрація не була учасником спірних правовідносин щодо зміни цільового призначення земельних ділянок для ведення лісового господарства на земельні ділянки для ведення сільського господарства та передачі у приватну власність земель лісогосподарського призначення та подальшого їх відчуження на підставі цивільно - правових угод. Доказів інформування Київської обласної державної адміністрації Києво -Святошинською районною державною адміністрацією про видачу оскаржуваних розпоряджень відповідачами суду не надано.
Єдиним доказом поінформованості Київської обласної державної адміністрації про порушення інтересів держави із зазначенням конкретних порушень є факт отримання нею копії позовної заяви з додатками разом з ухвалою про відкриття провадження у даній справі від 11.10.2017 року.
Таким чином, досліджуючи питання перебігу позовної давності, за заявами від 31.01.2018 р., поданою представником ОСОБА_2 - Юзефовичем /т. 1 а.с. 162/, 03.07.2018 р. поданою представником ОСОБА_21 - ОСОБА_23 /т.  2 а.с. 66/, та від 06.02.2020 р. поданою ОСОБА_4 , при перегляді рішення в суді апеляційної інстанції вперше /т. 5 а.с. 190/, та пояснень щодо пропуску позовної давності, поданих представником ОСОБА_6 - Багрієм К.В. в ході перегляду справи вдруге в суді апеляційної інстанції т. 8 а.с. 31 зворот/, окремо за кожною заявленою вимогою, а саме:
-   визнання недійсним розпорядження Києво-Святошинської РДА від 21 січня 2010 року № 273;
-   визнання недійсним розпорядження Києво-Святошинської РДА від 12 грудня 2012 року № 3431;
-   витребування на користь держави в особі Київської ОДА з незаконного володіння ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0917 га, кадастровий номер 3222457401:02:002:5036;
-   витребування на користь держави в особі Київської ОДА з незаконного володіння ОСОБА_4 земельних ділянок площею 0,0917 га, кадастровий номер 3222457401:02:002:5034, та площею 0,0917 га, кадастровий номер 3222457401:02:002:5035;
-   витребування на користь держави в особі Київської ОДА з незаконного володіння ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,0992 га, кадастровий номер 3222457401:02:002:5037;
-   витребування на користь держави в особі Київської ОДА з незаконного володіння ОСОБА_7 земельної ділянки площею 0,0992 га, кадастровий номер 3222457401:02:002:5038;
-   витребування на користь держави в особі Київської ОДА з незаконного володіння ОСОБА_6 земельних ділянок площею 0,11 га, кадастровий номер 3222457401:02:002:5028, площею 0,11 га, кадастровий номер 3222457401:02:002:5029, площею 0,11 га кадастровий номер 3222457401:02:002:5030, та площею 0,11 га, кадастровий номер 3222457401:02:002:5041, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що строк розпочався за всіма вимогами коли прокурору стало відомо про необхідність захисту прав та інтересів держави у спірних правовідносинах в судовому порядку лише у 2017 році за результатами системного аналізу інформацій виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» від 18.09.2017 року №459, Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства від 12.09.2017 року №04-36/1814, що підтвердили незаконне відведення у власність спірних земельних ділянок державного лісового фонду.
З позовом прокурор звернувся 11.10.2017 р., тобто строк позовної давності не пропущено.
Посилання суду першої інстанції на положення ЗУ «Про прокуратуру» та накази Генерального прокурора України від 19.09.2005 року № 3гн, від 18.10.2010 року № 3гн та від 07.11.2012 року № 3гн та висновок про обов`язок прокурора здійснювати нагляд за додержанням законодавства органами виконавчої влади при прийнятті ними відповідних рішень, колегія суддів апеляційного суду вважає помилковими з огляду також і на висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 року у справі №488/5476/14-ц за змістом якого положення вказаного Закону не зобов`язували прокурора здійснювати перевірку додержання законів при винесенні будь-якого рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, а лише за наявності для цього відповідних підстав.
Враховуючи те, що  позивачем  не був пропущений строк позовної давності, порушення прав Київської обласної державної адміністрації, в інтересах якої звернувся  прокурор, знайшло своє підтвердження при розгляді справи, тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної  давності.
Переглядаючи рішення в апеляційному порядку по суті позовних вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Відповідно до ст. 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної ради Автономної Республіки Крим, Ради Міністрів автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.
Згідно ст. 55 ЗК України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення належать землі, зайняті зеленими насадженнями в межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів; окремими деревами і групами дерев, чагарниками на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках.
Згідно ст. 57 Лісового кодексу України зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства, провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування, відповідно до Земельного кодексу України. 
Зміна цільового призначення земельних лісових ділянок здійснюється за погодженням з органами виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центральних органів виконавчої влади з питань лісового господарства та охорони навколишнього природного середовища.
Частиною 2 статті 84 ЗК України передбачено, що право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, державних органів приватизації відповідно до закону.
До розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому пункту 12 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади (абзац перший пункту 12 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», пункту 5 частини першої статті 31 Лісового кодексу України до повноважень державних адміністрацій у сфері лісових відносин належить, зокрема, передання у власність земельних лісових ділянок площею до 1 га, що перебувають у державній власності, на відповідній території.
Порядок вилучення земельних ділянок визначає стаття 149 ЗК України, за приписами якої земельні ділянки, надані у постійне користування, зокрема, із земель державної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за згодою землекористувачів за рішеннями Кабінету Міністрів України, місцевих державних адміністрацій відповідно до їх повноважень.
Частина шоста статті 149 ЗК України встановлює, що обласні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами п`ятою, дев`ятою цієї статті.
Відповідно до частини п`ятої статті 149 ЗК України районні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства, крім випадків, визначених частиною дев`ятою цієї статті; в) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, лікарень, підприємств торгівлі тощо), крім випадків, визначених частиною дев`ятою цієї статті. Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, зокрема, ліси площею понад 1 гектар для нелісогосподарських потреб, крім випадків, визначених частинами п`ятою, восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 ЗК України.
Таким чином, рішення про вилучення спірної земельної ділянки має право приймати відповідний орган державної виконавчої влади, який в силу вимог статей 6,19 Конституції України зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 17, ч. 1 ст. 20, ч. 3 ст. 122 та ч. 5 ст. 149 ЗК України, ст. 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» районні державні адміністрації не наділені повноваженнями щодо вилучення, зміни цільового призначення і надання у приватну власність земель лісогосподарського призначення державної форми власності.
Згідно з наведеними положеннями Закону вилучення для нелісогосподарських потреб спірної земельної ділянки державної власності, що віднесена до земель лісогосподарського призначення та перебувала у постійному користуванні Національного університету біоресурсів і природокористування України, і передання у власність такої ділянки належало до повноважень Київської обласної державної адміністрації.  
З відповіді   Київського  обласного  по м. Києву Управління  лісового  та мисливського  господарства  від 12 вересня 2019 року за №04-36/1814, наданої у відповідь на лист Прокуратури Київської області  вбачається, що Управління  не надавало  погодження на вилучення  та зміну цільового  призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення  із кадастровими номерами: 3222457401:02:002:5003, 3222457401:02:002:5028, 3222457401:02:002:5029, 3222457401:02:002:5030, 3222457401:02:002:5034,   3222457401:02:002:5035, 3222457401:02:002:5036, 3222457401:02:002:5037, 3222457401:02:002:5038, 3222457401:02:002:5041.
Враховуючи вищевикладені обставини, Києво - Святошинською районною державною адміністрацією всупереч вимогам Земельного кодексу України, Лісового кодексу України, Законів України «Про місцеві державні адміністрації», «Про землеустрій» прийнято розпорядження № 273 від 21 січня 2010 року про внесення змін в розпорядження № 169 від 06 березня 2009 року, яким безпідставно змінено цільове призначення лісової ділянки площею 11,9330 га із загального масиву земель лісогосподарського призначення площею 373, 2166 га, належних на праві постійного користування державній лісогосподарській установі, із категорії земель лісогосподарського призначення на сільськогосподарські землі для ведення підсобного господарства. 
Вилучення спірної земельної ділянки уповноваженим органом не проводилось, а прийняття таких розпоряджень є фактично вилученням неуповноваженим органом виконавчої влади лісової ділянки площею 11,9330 га із загального масиву земель лісогосподарського призначення площею 373, 2166 га та є незаконною зміною її цільового призначення із категорії земель лісогосподарського призначення на категорію сільськогосподарських земель.
Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_2 про недоведеність висновку про те, що земельна ділянка ОСОБА_2 та інших громадян входила до складу масиву земель лісогосподарського призначення площею 373,2166 га для ведення лісового господарства, який перебував у користуванні Національного університету біоресурсів і природокористування України, колегією суддів апеляційного суду не приймаються як такі, що спростовуються матеріалами справи.
Так, у матеріалах справи наявний державний акт на право постійного користування землею /т. 1 а.с. 24-26/ згідно з яким Боярській лісовій дослідній станції Національного аграрного університету видано державний акт серії І-КВ № 02928 на право постійного користування землею площею 373,2 га для ведення лісового господарства в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області, наявний план користування.
Розпорядженням Києво-Святошинської РДА від 06 березня 2009 року № 169 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право постійного користування земельною ділянкою Національному університету біоресурсів і природокористування України для ведення лісового господарства на території Чабанівської селищної ради, за межами населеного пункту» постановлено передати в постійне користування Національному університету біоресурсів і природокористування України земельну ділянку загальною площею 373,2166 га для ведення лісового господарства на території Чабанівської селищної ради, за межами населеного пункту.
Цільове призначення земельної ділянки - для ведення лісового господарства. Встановлено правові обмеження на використання земельної ділянки: зміна цільового призначення. Кадастровий номер земельній ділянці не встановлено.
В подальшому, саме з цих земель лісогосподарського призначення, листом ректора Національного університету біоресурсів і природокористування України Мельничука Д. від 07.10.2009 р., висловлено прохання  внести зміни в розпорядження № 169 та передати в постійне користування Національному університету біоресурсів і природокористування України земельні ділянки загальною площею 373,2166 га, в тому числі для ведення лісового господарства - 361,2836 га, для ведення сільського господарства -11,9330 га.
Вносячи зміни розпорядженням Києво-Святошинської РДА від 21 січня 2010 року № 273 «Про внесення змін у розпорядження голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 06 березня 2009 року № 169» фактично змінено цільове призначення 11,9330 га землі  - з земель лісогосподарського призначення на землі ведення підсобного сільського господарства. 
На підставі розпорядження Києво-Святошинської РДА від 21 січня 2010 року № 273 Національному університету біоресурсів і природокористування України (відокремлений підрозділ «Боярська лісова науково-дослідна станція») видано, зокрема
- державний акт серії ЯЯ № 140063 на право постійного користування земельною ділянкою площею 11,9330 га, кадастровий номер 3222457401:02:002:5003, для ведення підсобного сільського господарства в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області, який зареєстровано 13 вересня 2010 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 322240003000051.
У власність 14-ти громадянам України передані земельні ділянки загальною площею 1,3871 га, зокрема: ОСОБА_8 - земельну ділянку площею 0,0917 га, кадастровий номер 3222457401:02:002:5036, ОСОБА_9 - земельну ділянку площею 0,0992 га, кадастровий номер 3222457401:02:002:5037, ОСОБА_10 - земельну ділянку площею 0,11 га, кадастровий номер 3222457401:02:002:5041, ОСОБА_11 - земельну ділянку площею 0,11 га, кадастровий номер 3222457401:02:002:5029, ОСОБА_12 земельну ділянку площею 0,0992 га, кадастровий номер 3222457401:02:002:5038, ОСОБА_13 - земельну ділянку площею 0,0917 га, кадастровий номер 3222457401:02:002:5034, ОСОБА_14 - земельну ділянку площею 0,0917 га, кадастровий номер 3222457401:02:002:5035, ОСОБА_15 - земельну ділянку площею 0,11 га, кадастровий номер 3222457401:02:002:5028, ОСОБА_20 - земельну ділянку площею 0,11 га, кадастровий номер 3222457401:02:002:5030, для індивідуального садівництва в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області.
Відповідно до листа КДП Київгеоінформатика, наданого на запит Прокуратури Київської області від 21.01.2019 р. /т. 2 а.с. 134/ та схеми накладення земельних ділянок згідно запиту на земельну ділянку з кадастровим номером 32224574401:02:002:5003, повідомлено, що земельні ділянки з кадастровими номерами 3222457401:02:002:5080, 3222457401:02:002:5078, 3222457401:02:002:5075, 3222457401:02:002:5074, 3222457401:02:002;5096, 3222457401:02:002:5091, 3222457401:02:002:5097, 3222457401:02:002:5081, 3222457401:02:002:5041, 3222457401:02:002:5034, 3222457401:02:002:5028, 3222457401:02:002:5030, 3222457401:02:002:5100, 3222457401:02:002:5077, 3222457401:02:002:5073, 3222457401:02:002:5076, 3222457401:02:002:5098, 3222457401:02:002:5072, 3222457401:02:002:5036, 3222457401:02:002:5029, 3222457401:02:002:5035, утворено за рахунок земельної ділянки площею 11,9330 га з кадастровим номером 3222457401:02:002:5003 (згідно державного акту на право постійного користування серії ЯЯ № 140063).
Земельну ділянку площею 11,9330 га з кадастровим номером 1222457401:02:002:5003 утворено за рахунок земельної ділянки № НОМЕР_2 площею 241 га (згідно державного акту на право постійного користування серії ІІІ-КВ № 022928), яка в даний час перебуває в користуванні Національного університету біоресурсів та землекористування України.
Доводи представника ОСОБА_6 - адвоката Багрій К.В. про те, що на вказану земельну ділянку відсутня документація із землеустрою /т. 8 а.с. 90/, лише підтверджують незаконність її вилучення і зміни цільового призначення.
За додатково наданим адвокатом Багрієм К.В. витягом з протоколу №3 засідання вченої ради Національного університету біоресурсів та землекористування України вбачається надання згоди на вилучення земельної ділянки площею 11,9330 га з постійного користування університету, що також додатково свідчить про належність права користування саме у Національного університету біоресурсів та землекористування України. /т. 8 а.с. 102/
Крім того, на підтвердження факту виділення спірних земельних ділянок за рахунок земель лісогосподарського призначення прокурором надано державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії І-КВ № 002928, інформацію Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства від 12.09.2017 № 04-36/1814, відповідно до якої спірні земельні ділянки з кадастровими 3222457401:02:002:5035; 3222457401:02:002:5036; 3222457401:02:002:5034; 3222457401:02:002:5037; 3222457401:02:002:5029, 3222457401:02:002:5028, 3222457401:02:002:5038; 3222457401:02:002:5030 3222457401:02:002:5041, розташовані на землях лісогосподарського призначення.
Погодження на вилучення та зміну цільового призначення вказаних лісових ділянок відсутнє.
Також за інформацією виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» від 18.09.2017 № 459, ці земельні ділянки відносяться до лісів Хотівського лісництва Національного університету біоресурсів і природокористування Боярської лісової дослідної станції і накладаються на квартал 32 вказаного лісництва.
Зазначені дані не спростовані стороною відповідача.
Водночас, відповідачем ОСОБА_4 заявлено в суді апеляційної інстанції, при повторному розгляді справи, клопотання про долучення доказів, яке, на виконання вимог касаційної інстанції щодо повноти дослідження доказів, апеляційним судом прийнято, оскільки ОСОБА_4 не приймала участі у розгляді справи в суді першої інстанції.
Водночас, колегія суддів вказує на те, що  висновок експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи №182/03-2021 від 31.03.2021 р. не є достовірним доказом у даній справі.
В межах розгляду справи, судом експертизи не призначалось, експерта про кримінальну відповідальність не повідомлялось, експертний висновок виготовлений на замовлення ОСОБА_4 , не по матеріалам справи а лише по наданим стороною документам.
Таким чином, підстав враховувати висновок експерта, колегія суддів не знаходить, оскільки оцінює його як висновок експерта, не обов`язковий для суду, наданий стороною, у взаємозв`язку з іншими доказами у матеріалах справи.
В частині викладеного судом касаційної інстанції -  дослідження ефективності способу захисту права власника шляхом визнання недійсними розпорядження Києво-Святошинської РДА від 21 січня 2010 року № 273 «Про внесення змін у розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 06 березня 2009 року № 169» та розпорядження Києво-Святошинської РДА від 12 грудня 2012 року № 3431, яким вилучено з постійного користування Національного університету біоресурсів і природокористування України земельні ділянки загальною площею 1,3871 га, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 14-ти громадянам України (згідно з додатком), а також передано у власність 14-ти громадянам України (згідно з додатком) земельні ділянки загальною площею 1,3871 га., колегією вказується таке.
У даній справі, спір стосується не лише витребування з незаконного володіння земельних ділянок з кадастровими номерами 3222457401:02:002:5036, 3222457401:02:002:5034, 3222457401:02:002:5035, 3222457401:02:002:5037, 3222457401:02:002:5038, 3222457401:02:002:5028, 3222457401:02:002:5029, 3222457401:02:002:5030, 3222457401:02:002:5041, які знаходяться в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області, оскільки вони становлять загальну площу 1,3871 га, від незаконно вилучених, зі зміненим за цільовим призначенням земель, загальною площею 361, 2836 га, тому, саме визнання недійсними розпоряджень є ефективним способом захисту прав на землі лісогосподарського призначення, не лише в частині земель, незаконно виділених фізичним особам, а й в частині незаконної зміни цільового призначення та подальшого  вилучення їх частини.
Відповідно до ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про визнання незаконними розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 21.01.2010 року № 273 та розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 12.12.2012 року № 3431.
Відповідно до  вимог ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право  на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України, в тому числі і на витребування цього майна від добросовісного набувача.
Судом встановлено, що вказаною незаконною передачею у власність ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 належної державі земельної ділянки лісового фонду зачіпаються інтереси держави.
Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Оскільки спірна земля в подальшому відчужена за відплатними договорами, а майно, дійсним власником якого є держава, було передано поза волею останньої, то на підставі ст. 388 ЦК України дійсний власник має право на його витребування від набувача у судовому порядку.
Оцінюючи наявність підстав для втручання у право на мирне володіння майном, колегія суддів  виходить з такого.
Статтею 13 Конституції України визначає, що земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
В силу ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Згідно положень ч.1 ст. 83, ч. 1 ст.84, ст. 122 ЗК України, земля як основне національне багатство, що перебуває під особливою охороною держави, водні ресурси є об`єктами права власності Українського народу, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють права власника від імені народу, в тому числі й тоді, коли приймають рішення щодо розпорядження землями державної чи комунальної власності.
Прийняття рішення про передачу в приватну власність землі державної чи комунальної власності позбавляє Український народ загалом (стаття 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі відповідно державної чи комунальної власності. В цьому контексті в сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 14, 19 Конституції України).
Отже правовідносини, пов`язані з вибуттям земель із державної чи комунальної власності, становлять «суспільний», «публічний» інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної чи комунальної власності, такому суспільному інтересу не відповідає.
У спорах стосовно земель лісогосподарського призначення, що перебувають під посиленою правовою охороною держави, остання, втручаючись у право мирного володіння відповідними земельними ділянками з боку приватних осіб, може захищати загальні інтереси, зокрема, у безпечному довкіллі, непогіршенні екологічної ситуації, у використанні власності не на шкоду людині та суспільству (ч. 3 ст. 13, ч. 7 ст. 41, ч. 1 ст. 50 Конституції України). Ці інтереси реалізуються через цільовий характер використання земельних ділянок (ст.ст. 18, 19, п. «а» ч. 1 ст. 91 ЗК України), які набуваються лише згідно із законом (ст. 14 Конституції України), та через інші законодавчі обмеження. Заволодіння приватними особами такими ділянками всупереч чинному законодавству, зокрема без належного дозволу уповноваженого на те органу, може зумовлювати конфлікт між гарантованим статтею 1 Першого протоколу до Конвенції правом цих осіб мирно володіти майном і правами інших осіб та всього суспільства на безпечне довкілля.
Апеляційний суд враховує, що ліси та землі лісового фонду України є об`єктами підвищеного захисту зі спеціальним режимом використання та спеціальною процедурою надання. В матеріалах справи також відсутні рішення уповноважених органів лісового господарства Київської області про переведення спірних земельних ділянок з земель державного лісового фонду до категорії земель нелісових для використання у цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати.
Керуючись ст.ст.  376, 381, 382 ЦПК України, суд,  - 

 
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - Юзефовича Артема Олексійовича на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2019 року - залишити без задоволення.  
Апеляційну скаргу  прокурора Київської області на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2019 року - задовольнити.
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2019 року -  скасувати.
 Позов Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , про визнання недійсними розпоряджень та витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння, - задовольнити.
Визнати недійсними розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 273 від 21 січня 2010 року та № 3431 від 12 грудня 2012 року.
Витребувати на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0917 га з кадастровим номером 3222457401:02:002:5036, ОСОБА_4 земельні ділянки площею 0,0917 га з кадастровим номером 3222457401:02:002:5034 та площею 0,0917 га з кадастровим номером 3222457401:02:002:5035, ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,0992 га з кадастровим номером 3222457401:02:002:5037, ОСОБА_7 земельну ділянку площею 0,0992 га з кадастровим номером 3222457401:02:002:5038, ОСОБА_6 земельні ділянки площею 0,11 га з кадастровим номером 3222457401:02:002:5028, площею 0,11 га з кадастровим номером 3222457401:02:002:5029, площею 0,11 га з кадастровим номером 3222457401:02:002:5030 та площею 0,11 га з кадастровим номером 3222457401:02:002:5041, які знаходяться в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області.
Судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції розподілити наступним чином:
Стягнути з Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в рівних частинах на користь Прокуратура Київської області 5 937, 77 грн по 989, 62 грн з кожного.
Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:
Стягнути з Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в рівних частинах на користь Прокуратура Київської області 8 906, 66 грн  по 1484, 44 грн з кожного.

Дані сторін:
Позивач: Прокуратура Київської області, юридична адреса: м. Київ, б-р. Лесі Українки, 27/2, код 02909996, банк платника Держказначейська служба України, код банку 820172, р/р 35216008015641
Відповідач: Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області, 03115, м. Київ, проспект Перемоги, 126, код ЄДРПОУ 23570148;
Відповідач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий 22.09.2009 Кам`янець-Подільським МВ УМВС України в Хмельницькій області, адреса проживання: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ;
Відповідач: ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , паспорт серії НОМЕР_7 , виданий 21.07.1997, Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області, адреса проживання: АДРЕСА_3 ;
Відповідач: ОСОБА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 , паспорт серії НОМЕР_9 , виданий 18.11.1999, Шевченківським РУ ГУ МВС України в місті Києві, місце проживання: АДРЕСА_4 ;
Відповідач: ОСОБА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , адреса проживання: АДРЕСА_5 .
Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
 
Головуючий:                                        Судді: