ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"31" березня 2021 р.           Справа№ 910/6104/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Пашкіної С.А.
суддів:            Шапрана  В.В. 
          Буравльова  С.І. 

За участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.
представників сторін:
від позивача - Рудешко І.О. голова правління;
від відповідача -Агафонов А.В. (ордер серія ВХ №1009832 від 12.03.2021);
від третьої особи -  не з`явився;
розглянувши апеляційну скаргу           Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Комфорт Сервіс"
на рішення          Господарського суду міста Києва від 23.12.2020
у справі № 910/6104/20 (суддя Селівон А.М.)
за позовом     Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зарічна 1В"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Комфорт Сервіс"
третя особа. яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги"
про стягнення 49    651, 36 грн.

                                                  ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 у справі №910/6104/20 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Комфорт Сервіс» на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Зарічна 1В» 49    651,36 грн боргу та 2102,00 грн. витрат по сплаті судового збору.
Рішення місцевого господарського суду грунтується на тому, що:
- згідно довідки  ТОВ «Київські Енергетичні Послуги» електропостачальником за договором поставлено відповідачеві як споживачу активну електроенергію в період січень-квітень 2019 року на загальну суму        680 139,60 грн.;
- ТОВ "Київські Енергетичні Послуги" як постачальником електричної енергії виконано прийняті на себе зобов`язання з постачання електричної енергії відповідачу у відповідності до умов Договору та комерційної пропозиції в обсягах та на суми, зазначені в рахунках, а відповідачем, у свою чергу, спожито електричну енергію у вказаних обсягах без будь - яких зауважень;
- в порушення зазначених умов договору відповідачем оплата поставленої третьою особою електричної енергії за лютий - квітень 2019 року в повному обсязі проведена не була.
Не погоджуючись з рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
В апеляційній скарзі відповідач  зазначає про те, що:
-  суд відмовив в задоволенні клопотання про зупинення провадження по справі, не надавши жодної належної оцінки наявним матеріалам справи, що договір поруки  від 23.04.2019, на підставі якого стягується заборгованість, оскаржується в судовому порядку (справа №910/10711/20);
-  строк для оплати основного зобов`язання не настав, оскільки не настав строк виконання зобов`язання за основним договором відповідно строк не може настати за договором поруки;
- відповідно до умов основного договору 03.12.2018 передбачено, що строк для оплати настає з моменту отримання рахунку, саме відповідачем. Строк не може бути меншим ніж п`ять календарних днів з моменту отримання відповідного рахунку позивачем. Підставою для здійснення оплати поручителем є рахунок  сформований  від 01.04.2019 №63249012/3/1. Зазначений рахунок не містить відмітки  про отримання його відповідачем, тому відповідно строк оплати за ним не може настати, як наслідок такий рахунок не може бути підставою для оплати за договором про постачання електричної енергії споживачу та відповідно немає підстав для оплати за договором поруки, оскільки не настав строк для виконання основного зобов`язання. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2021 колегією суддів у складі головуючого судді Пашкіної С.А., суддів             Андрієнко В.В., Демидової А.М. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Комфорт Сервіс"  на рішення Господарського суду міста Києва  від 23.12.2020,  справу № 910/6104/20  призначено до розгляду на 31.03.2021.
Від  позивача (16.03.2021) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить  долучити до матеріалів справи:
- докази понесених Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Зарічна 1В» витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції:  копії додаткової угоди №3-2021 від 09.03.2021; копія платіжного доручення №426 від 12.03.2021; копію акту приймання - передачі наданих послуг №12-03-2021/1; копію платіжного доручення  №427 від 12.03.2021;
- апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 у справі №910/6104/20 залишити без змін;
- понесені Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Зарічна 1В» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9625,00 грн у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції - покласти на ТОВ «Київ Комфорт Сервіс»;
- стягнути з ТОВ «Київські енергетичні послуги» на користь  Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Зарічна 1В» понесені витрати на професійну прачничу допомогу у зв`язку  з переглядом справи в суді апеляційної інстанції в сумі 9625,00 грн.  
У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає про те, що:
- позивач погоджується з висновоком суду про те, що підстави для зупинення провадження у справі  до вирішення іншої пов`язаної з нею справи №910/10711/20 відсутні, відповідачем не наведено жодного аргументу, який би доводив неможливість самостійного встановлення обставин у справі, які б перешкоджали подальшому її розгляду;
- за договором поруки наддавалось зобов`язання саме по договору на постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №6324912 від 01.12.2018, а не по іншому договору від 03.12.2018, який наданий відповідачем з метою введення суду в оману, та який містить іншу назву -          «Про постачання елетричної енергії споживачу»;
- будь-яких доказів фактичного перерахування/сплати грошових коштів, а саме платіжних доручень за період з січня 2019 року по травень 2019 року ТОВ «Київ Комфорт Сервіс» до суду апеляційної інстанції не подало, а тому не зрозуміла логіка і причини відображення в тексті апеляційної скарги завідомо хибної, неправдивої інформації про відсутність боргу.  
В судове засідання апеляційного господарського суду 31.03.2021 не з`явився представник третьої особи.
Враховуючти те, що третя особа про час та місце розглязу справи повідомлена належним чином, явка учасників судового  процесу не визнана обов`язковою, судова колегія ухвалила розгляд апеляційної скарги проводити у відсутності представника третьої особи.
Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, судовою колегією встановлено.
01.12.2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Київ Комфорт Сервіс" в особі директора Корчак І.М. підписано та засвідчено печаткою товариства заяву-приєднання до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (для колективних побутових споживачів), розміщених на сайті електропостачальника "Київські Енергетичні Послуги".
Згідно вказаної заяви - приєднання ТОВ "Київ Комфорт Сервіс" відповідним системним оператором присвоєно ЕІС-код як суб`єкту ринку електричної енергії № 62Х1418952014465. Початок постачання електричної енергії з 01.01.2019 на умовах комерційної пропозиції електропостачальника "Побутова" для побутових споживачів. Адреса постачання: м. Київ, вул. Зарічна, 1В.
Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (частина 1 статті 640 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини 1 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Отже, шляхом підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, згідно ст. 634 Цивільного кодексу України та враховуючи положення вищезазначених норм Закону та Правил між Товариством з обмеженою відповідальністю "Київ Комфорт Сервіс" (споживач за договором, відповідач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Київські Енергетичні Послуги" (постачальник за договором, третя особа у справі), 01.12.2018  укладено Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 63249012 з комерційною пропозицією Додаток № 3 "Побутова" (далі - Договір).
Відповідно до пункту 1.1 договору він є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником електричної енергії та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до умов цього Договору згідно із заявою - приєднанням, яка є Додатком № 1 до цього Договору.
Розділами 2-13 договору сторони погодили предмет договору, ціну, оплату послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, зобов`язання та права сторін, їх відповідальність, строк договору та інші умови тощо.
Відповідно до п. 13.1 договору останній укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набирає чинності з дати подання споживачем заяви - приєднання, якщо інше не встановлено комерційною пропозицією. 
Відповідно до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".
Згідно із частинами 1, 2 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
За приписами частини 1 статті 276 Господарського кодексу України загальна кількість енергії, що відпускається, визначається за погодженням сторін. У разі якщо енергія виділяється в рахунок замовлення на пріоритетні державні потреби (ліміту), енергопостачальник не має права зменшувати абоненту цей ліміт без його згоди.
Інші особливості визначення кількості (обсягів), якості, строків, ціни та порядку розрахунків за договором постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".
При цьому як визначено п.1 ч.1 ст. 58 Закону України "Про ринок електричної енергії", споживач має право купувати електричну енергію для власного споживання за двосторонніми договорами та на організованих сегментах ринку, за умови укладення ним договору про врегулювання небалансів та договору про надання послуг з передачі електричної енергії з оператором системи передачі, а у разі приєднання до системи розподілу - договору про надання послуг з розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу; або купувати електричну енергію на роздрібному ринку у електропостачальників або у виробників, що здійснюють виробництво електричної енергії на об`єктах розподіленої генерації, за правилами роздрібного ринку.
Відповідно до пункту 2.1 договору, за цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.
Згідно п.2.2 договору обов`язковою умовою постачання електричної енергії споживачу є наявність у нього укладеного в установленому порядку з оператором системи договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу (передачі) електричної енергії. 
Пунктом 4.2 договору передбачено, що постачальник зобов`язується забезпечити комерційну якість послуг, які надаються споживачу за цим договором, що передбачає вчасне та повне інформування споживача про умови постачання електричної енергії, ціни на електричну енергію та вартість послуг, що надаються, надання роз`яснень положень актів чинного законодавства, якими регулюються відносини сторін, ведення точних та прозорих розрахунків із споживачем, а також можливість вирішення спірних питань шляхом досудового врегулювання.
За умовами п.3.4 договору датою початку постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві - приєднанні, яка є Додатком № 1до цього Договору, якщо інша дата не визначена комерційною пропозицією, але в будь - якому випадку не раніше строку початку дії Договору.
Зокрема, згідно Додатку № 3 до Договору "Комерційна пропозиція "Побутова" постачання електричної енергії здійснюється з січня 2019 року, термін постачання на строк до 30.06.2019.
Згідно довідки ТОВ "Київські Енергетичні Послуги" електропостачальником за Договором було поставлено відповідачеві як споживачу активну електроенергію в період січень - квітень 2019 року на загальну суму 680 139,60 грн., а саме на суму 174 592,32 грн. в січні 2019 року, на суму 76062,00 грн. в лютому 2019 року, на суму 207910,08 грн. в березні 2019 року та на суму 221 575,20 грн. в квітні 2019 року.
Факт постачання активної електричної енергії та прийняття її відповідачем згідно спірного договору на вказану суму третьою особою не заперечувався.
У відповідності до частини 1 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. 
Відповідно до пункту 5.1 договору  споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком №3 до цього договору. Спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадка вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни електричної енергії.
Крім того, пунктом 5.7 договору сторони визначили, що ціна (тариф) на електричну енергію має зазначатися постачальником у рахунках про оплату спожитої електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни. У випадку застосування до споживача диференційованих цін (тарифів) на електричну енергію суми, вказані в рахунках, можуть відображати середню ціну, обчислену на базі різних диференційованих цін (тарифів).
Згідно частини 7 статті 276 Господарського кодексу України оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.
За умовами пункту 5.8. договору розрахунковим періодом є календарний місяць.
Пунктом 5.10 договору встановлено, що оплата рахунка постачальника за договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятій споживачем.
При цьому відповідно до розділу 5 Додатку № 3 до договору оплата за спожиту електричну енергію має бути здійснена споживачем у строк не більше 5 робочих днів після закінчення розрахункового періоду.
Докази того, що сторони узгодили інший строк оплати спожитої електричної енергії за Договором в матеріалах справи відсутні.
На виконання вимоги договору та комерційної пропозиції Товариством з обмеженою відповідальністю "Київські Енергетичні Послуги" було виставлено відповідачу рахунки про нарахування за спожиту активну електроенергію: № 63249012/1/1 від 06.01.2019 за січень 2019 року на суму 174 592,32 грн. (виданий 29.01.2019), № 63249012/2/1 від 06.02.2019  за лютий 2019 року на суму 76062,00 грн. (виданий 25.02.2019), № 63249012/3/1 від 06.03.2019  за березень 2019 року на суму 207 910,88 грн. (виданий 01.04.2019), №63249012/4/1 від 24.04.2019 за квітень 2019 року на суму 221 575,20 грн. (виданий 24.04.2019), копії яких надані третьою особою.
Підпунктом 8 пункту 6.1 договору визначено право споживача вимагати від постачальника пояснень щодо отриманих рахунків і у випадку незгоди з порядком розрахунків або розрахованою сумою вимагати проведення звіряння розрахункових даних та/або оскаржувати їх в установленому цим договором та чинним законодавством порядку.
Підпунктом 8 пункту 7.2 договору встановлено обов`язок постачальника розглядати в установленому законодавством порядку звернення споживача, зокрема з питань нарахувань за електричну енергію, і за наявності відповідних підстав задовольняти його вимоги.
Постачальник не має права вимагати від споживача будь-якої іншої плати за електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції, яка є додатком № 3 до цього договору (пункт 3.3 договору).
При цьому обґрунтованих заперечень щодо факту отримання, обсягів поставленої третьою особою та спожитої відповідачем активної електроенергії та її вартості, зазначеної у вказаних рахунках, відмови від отримання останніх, звернень до третьої особи щодо неотримання рахунків, незгоди з розрахованою сумою та/або оскарження рахунків, а також претензій щодо повного та належного виконання третьою особою умов договору в частині, зазначеній у вказаних рахунках, з боку відповідача як споживача не надано.
За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов до обгрунтованого висновку про те, що ТОВ "Київські Енергетичні Послуги" як постачальником електричної енергії виконано прийняті на себе зобов`язання з постачання електричної енергії відповідачу у відповідності до умов договору та комерційної пропозиції в обсягах та на суми, зазначені в рахунках, а відповідачем, у свою чергу, спожито електричну енергію у вказаних обсягах без будь - яких зауважень.
Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно з частиною 1 статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо виконання договору, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України (частина 8 статті 181 Господарського кодексу України).
Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За приписами частин 1, 2 статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Проте, в порушення зазначених умов договору відповідачем оплата поставленої третьою особою електричної енергії за лютий - квітень 2019 року в повному обсязі проведена не була.
Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Як вбачається з матеріалів справи, свої зобов`язання щодо оплати ТОВ "Київські Енергетичні Послуги" спожитої активної електричної енергії у встановлений строк, всупереч вимогам цивільного та господарського законодавства, а також умовам Договору та Комерційної пропозиції відповідач не виконав, здійснивши перерахування на рахунок третьої особи грошових коштів в сумі 378 792,32 грн., а саме 31.01.2019  - 174 592,32 грн., 12.02.2019 - 40 000,00 грн., 19.02.2019- 25 000,00 грн., 26.02.2019 - 40 000,00 грн., 28.02.2019- 20 000,00 грн., 26.03.2019 - 11200,00 грн., 27.03.2019 -                       23 000,00 грн., 28.03.2019 - 15 000,00 грн., 10.04.2019- 10 000,00 грн., 17.04.2019 - 10 000,00 грн., 18.04.2019 - 10 000,00 грн. в результаті чого у Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Комфорт Сервіс" утворилась заборгованість перед третьою особою за наведеним Договором у розмірі 301 347,28 грн.
Заперечень щодо факту та розміру здійсненої оплати, а також порядку зарахування сплачених в оплату спожитої активної електричної енергії грошових коштів від відповідача не надходило.
Окрім цього, зважаючи на неналежне виконанням ТОВ "Київ Комфорт Сервіс" взятих на себе зобов`язань з оплати спожитої електроенергії за договором  та з метою врегулювання питання наявності заборгованості відповідача 23 квітня 2019 року між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Зарічна 1В" (поручитель за договором, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Київські Енергетичні Послуги" (кредитор за договором, третя особа у справі) було укладено Договір поруки (далі - Договір поруки), згідно умов якого ОСББ "Зарічна 1В" як поручитель зобов`язалось солідарно відповідати перед кредиторомза виконання зобов`язань з оплати спожитої електричної енергії Товариством з обмеженою відповідальністю "Київ Комфорт Сервіс" (боржник за договором, відповідач у справі), які виникли за Договором на постачання електричної енергії від 01.12.2018  № 63249012, укладеним між кредитором та боржником.
Згідно п.3.1 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником зобов`язання щодо оплати спожитої електричної енергії на загальну суму 185 107,70 грн. 
Розділами 4 - 8 договору поруки сторони узгодили права та обов`язки поручителя та кредитора, відповідальність сторін, вирішення спорів, термін дії договору тощо.
Відповідно до п.8.1 договору поруки строк дії цього договору збігається зі строком дії договору.
Вказаний договір поруки підписаний представниками поручителя та кредитора та засвідчений печатками сторін.
Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. Виконання зобов`язання забезпечується, якщо це встановлено договором (ст. 548 Цивільного кодексу України).
В статті 553 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.
Окрім того, виходячи зі змісту положень вказаної статті Цивільного кодексу України суд зазначає, що метою укладення договору поруки є отримання кредитором додаткових гарантій виконання зобов`язання за основним договором, оскільки у випадку невиконання основного зобов`язання боржником вказане зобов`язання підлягає виконанню поручителем.
Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.
Таким чином, обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель, а саме договору № 63249012 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.12.2018.
Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. 
Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.
Так, за умовами п.5.2 договору поруки після виконання поручителем зобов`язання боржника за основним договором до поручителя, що виконав таке зобов`язання, переходять усі права кредитора за основним договором.
Поручитель зобов`язаний протягом 10 днів з дня виконання зобов`язання у письмовій формі повідомити про боржника, зазначивши дату, суму і форму виконання та надати завірені копії документів, що підтверджують таке виконання (п.5.3 Договору поруки).
За приписами ст. 556 ЦК України після виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов`язок боржника. До поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. До кожного з кількох поручителів, які виконали зобов`язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обов`язку, що виконана ним.
Такий висновок узгоджується із загальними підставами заміни кредитора у зобов`язанні внаслідок виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем), викладеними, зокрема, в пункті 3 частини першої статті 512 ЦК України.
Відповідно до п.5.4 договору поруки у поручителя, що виконав вимоги зобов`язання, виникає право вимоги до боржника у повному обсязі виконаного поручителем зобов`язання на користь кредитора, а боржник зобов`язаний виконати зобов`язання перед поручителем протягом 10 днів з дня одержання боржником від поручителя повідомлення про платіж.
На виконання умов договору поруки ОСББ "Зарічна 1В" як поручителем перераховано на рахунок ТОВ "Київські Енергетичні Послуги" грошові кошти в загальній сумі 49 651,36 грн., а саме платіжним дорученням № 31 від 23.04.2019 року на суму 10000,00 грн. та платіжним дорученням № 32 від 23.04.2019 на суму 39 651,36 грн., із зазначенням призначення платежу "оплата від ОСББ "Зарічна 1В" за активну ел. енергію згідно дог. Поруки від 23.04.19 р. (рах-факт № 62349012/3/1 від 01.04.19 р…)", копії яких наявні в матеріалах справи.
Факт отримання вказаних коштів ТОВ "Київські Енергетичні Послуги" та зарахування їх в рахунок погашення заборгованості відповідача за спірним Договором та зарахування на особовий рахунок останнього № 63249012 підтверджується, зокрема, наявною в матеріалах справи копією листа третьої особи № 25/4/12/28731 від 20.12.2019.
Таким чином, враховуючи положення ч. 2 ст. 556 ЦК України та умови п. 5.4. договору поруки у ОСББ "Зарічна 1В" як кредитора виникло право вимоги до боржника -ТОВ "Київ Комфорт Сервіс" в розмірі виконаного зобов`язання за договором в сумі  49 651, 36 грн. 
Позивач 03 грудня 2019 року звернувся до відповідача з вимогою             №11/В1 від 29 листопада 2019 року про сплату боргу в сумі 49 651,36 грн згідно ч. 2 ст. 556 ЦК України, копія якої наявна в матеріалах справи.
Факт надсилання вимоги відповідачеві та отримання її відповідачем 05.12.2019  підтверджується наявними в матеріалах справи копіями фіскального чеку від 03.12.2019 року, накладної № 0407136622130 від 03.12.2019, опису вкладення від 03.12.2019 та витягу з офіційного сайту АТ "Укрпошта" щодо відстеження вказаного поштового відправлення.
В подальшому у зв`язку з несплатою вказаної суми позивач звернувся 24 грудня 2019 року до ТОВ "Київ Комфорт Сервіс" із повторною вимогою про сплату боргу № 18/В1 від 18.12.2019, копія якої наявна в матеріалах справи.
Вказана вимога була направлена на адресу ТОВ "Київ Комфорт Сервіс" цінним листом № 0407136804491 від 24.12.2020 року та згідно витягу з офіційного сайту АТ "Укрпошта" щодо відстеження вказаного поштового відправлення отримана адресатом 26.12.2019. 
Проте, вказані вимоги залишені відповідачем без відповіді та задоволення, зазначена сума заборгованості сплачена ТОВ "Київ Комфорт Сервіс" не була. 
Таким чином, як вбачається з матеріалів справи та зазначено позивачем в позовній заяві, свої зобов`язання щодо сплати ОСББ "Зарічна 1В" як поручителю грошових коштів в сумі 49651,36 грн. у встановлений строк, всупереч вимогам цивільного та господарського законодавства, а також умовам договору поруки відповідач не виконав, в результаті чого у Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Комфорт Сервіс" утворилась заборгованість перед позивачем у зазначеному вище розмірі, яку останній просив стягнути в поданій суду позовній заяві.
За приписами статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.
У відповідності до статті 124, пунктів 2, 3, 4 частини 2 статті 129 Конституції України, статей 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідачем  до матеріалів справи не надано суду доказів на підтвердження відсутності боргу, письмових пояснень щодо неможливості надання таких доказів, або ж фактів, що заперечують викладені позивачем позовні вимоги.
Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Доказів визнання недійсним чи розірвання договору № 63249012 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.12.2018 та Договору поруки від 23.04.2019  та/або їх окремих положень суду не надано.
Будь-які заперечення щодо порядку та умов укладення спірних договорів на час їх підписання та на протязі виконання з боку сторін відсутні.
В свою чергу з урахуванням абзацу першого частини другої статті 207, частини першої статті 547 та статті 553 ЦК України суд зазначає, що договір поруки є чинним за умови його укладення у письмовій формі та підписання кредитором і поручителем.
Обов`язок кредитора або поручителя за договором поруки одержувати згоду боржника на укладення такого договору законодавством України не встановлений та не випливає із загального змісту правовідносин поруки, якщо тільки сторони не передбачили в самому договорі обов`язкової згоди боржника. 
За загальним правилом, волевиявлення боржника щодо укладення договору поруки не є обов`язковим, а відтак у силу статей 203, 215, 553 ЦК України відсутність згоди боржника не порушує умов дійсності договору поруки, оскільки не є його істотною умовою, та не є підставою для визнання недійсним договору поруки, укладеного поручителем та кредитором боржника.
Водночас, з урахуванням частини другої статті 556 та пункту 3 частини першої статті 512 ЦК України наслідком виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, є заміна кредитора у зобов`язанні. Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, уклавши договір поруки від 23.04.2019, сторонами досягнуто взаємної згоди щодо усіх його істотних умов та вказаний договір був укладений у повній відповідності із вимогами законодавства.
Враховуючи вищевикладене, договір поруки від 23.04.2019 укладався між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Зарічна 1В" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Київські Енергетичні Послуги" за взаємною згодою та за відсутності законодавчих заборон на укладення такого правочину, у відповідності до принципу свободи договору, а отже є належною підставою виникнення відповідних взаємних прав та обов`язків сторін.
Щодо доводів відповідача про ненастання строку виконання відповідачем зобов`язань з оплати спожитої активної електричної енергії, виконання якого забезпечене договором поруки, судова колегія зазначає, що укладання та виконання договору поруки не змінює обсягу відповідальності боржника, а також не встановлює строк виконання зобов`язання зі сплати поручителем.
Окрім цього строки виконання зобов`язання з оплати відповідачем як колективним побутовим споживачем поставленої за договором електричної енергії встановлені умовами вказаного правочину і комерційної пропозиції, та передбачають здійснення оплати за спожиту електричну енергію у строк не більше 5 робочих днів після закінчення розрахункового періоду, яким є календарний місяць.
Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідач в порушення умов договору № 63249012ПУ від 01.12.2018 року не здійснив сплату вартості активної електричної енергії, заборгованість з якої погашена позивачем на підставі договору поруки, у визначені законодавством та договором поруки строки, а отже є таким, що прострочив виконання зобов`язання.
Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов`язань за договором поруки та договором у встановлений строк, розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам та на момент прийняття рішення доказів оплати вартості активної електричної енергії на зальну суму 49651,36 грн. відповідач не надав, як і доказів, що спростовують вищевикладені обставини, тому місцевий господарський суд дійшов до обгрунтованого висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості згідно ч. 2 ст. 556 ЦК України у вказаній сумі підлягає задоволенню.
Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. 
За змістом частин 1, 3 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов від позивача (16.03.2021) позивач  просить  стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9625,00 грн. у зв`язку з переглядом справ в суді апеляційної інстанції.
В судовому засіданні апеляційного господарського суду представник позивача просив понесені витратив розмірі 9625,00  стягнути з відповідача.
До відзиву на апеляційну скаргу представником позивача  долучено докази на підтвердження витрат позивача на правову допомогу у зв`язку з переглядом справи апеляційним судом:
- копію додаткової угоди №3-2021 від 09.03.2021 до договору про надання правової (правничої) допомоги №13/1/20, згідно якої внесено зміни до Додаткової угоди №1 від 09.03.2020р. джо договору про надання правової (правничої допомоги від 13 січня 2020 №13/1/20;
- копію платіжного доручення  №426 від 12.03.2021  на суму 8    125,00 грн;
- копію акту приймання-передачі наданих послуг №12-03-2021/1;
- копію платіжного доручення №427 від 12.03.2021 на суму 1500,00 грн;
- копію ордеру на надання правової допомоги  серії ВХ №1009832 від 12.03.2021;
- копію свідоцтва про про право на зайняття адвокатською діяльністю серіх ХМ №000032 від 23.03.2016.
Таким чином, враховуючи наведені положення процесуального законодавства та підтверджений матеріалами справи  факт надання адвокатом позивача Агафоновим А.В. професійної правничої допомоги при розгляді справи в Північному апеляційному господарському суді на суму 9625,00 грн., що є витратами на професійну правничу допомогу відповідно до ст.ст. 123, 126, 129 ГПК України, заява  позивача про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу  в суді апеляційної інстанції підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 23.12.2020  не підлягає скасуванню. 
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273-279, 281-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, Північний  апеляційний господарський суд,
                                                  ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну  скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Комфорт Сервіс"  залишити без задоволення.
2. Рішення  Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 у справі        № 910/6104/20 залишити без змін.
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Комфорт Сервіс" ( 04053, м.Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 21, офіс 501; ідентифікаційний код 39639958) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зарічна 1В" (02132, м.Київ, вул.Зарічна, 1-В; ідентифікаційний код 41427288) 9625,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.
4. Видачу наказу на виконання даної постанови доручити Господарську суду міста Києва.
5. Матеріали справи  №910/6104/20 повернути до Господарського суду міста Києва.
6. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена  до Верховного Суду відповідно до ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 08.04.2021

Головуючий суддя                                                            С.А. Пашкіна 

Судді                                                                                В.В. Шапран

                                                                                С.І. Буравльов