Ухвала
 
12 квітня 2021 року
м. Київ
 
справа № 295/846/17
провадження № 61-4577ск21
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Багатопрофільного малого приватного підприємства «Сприяння» на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 15 лютого 2021 року про залучення правонаступника третьої особи у справі за позовом ОСОБА_1 до Багатопрофільного малого приватного підприємства «Сприяння», треті особи: Управління держпраці у Житомирській області, Головне управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про встановлення факту перебування в трудових відносинах та стягнення заборгованості по заробітній платі,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 19 листопада 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 19 жовтня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Не погоджуючись з цим рішенням - БМП «Сприяння» подало апеляційну скаргу.
01 лютого 2021 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання від третьої особи - Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про залучення третьої особи у порядку статті 55 ЦПК України на правонаступника майна, прав та обов`язків - Головне управління Державної податкової служби                                у Житомирській області.
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 15 лютого 2021 року залучено правонаступника третьої особи Головного управління Державної фіскальної служби                 у Житомирській області - Головне управління Державної податкової служби                               у Житомирській області до участі у цивільній справі № 295/846/17.
18 березня 2021 року Багатопрофільне мале приватне підприємство «Сприяння»                 (далі - БМП «Сприяння») подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 01 березня 2021 року, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви, посилаючись на порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини першої та другої статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу. Скарги на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції чи постанови суду апеляційної інстанції, включаються до касаційної скарги на відповідне рішення чи постанову. У разі подання касаційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення чи постанови суду, суд повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.
У пунктах 2 та 3 частини першої статті 389 ЦПК України встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень                           у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції                              з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги.                      З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від                           19 грудня 1997 року).
Системне тлумачення пунктів 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України та частин першої та другої статті 406 ЦПК України свідчить, що оскаржена ухвала Житомирського апеляційного суду від 15 лютого 2021 року про залучення правонаступника третьої особи не підлягає оскарженню окремо від постанови апеляційного суду.
На підставі викладеного, згідно частини другої статті 406 ЦПК України, касаційна скарга БМП «Сприяння» на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 15 лютого 2021 року підлягає поверненню. 
Керуючись статтями 260, 389, 406 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Багатопрофільного малого приватного підприємства «Сприяння» на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 15 лютого 2021 року про залучення правонаступника третьої особи у справі за позовом ОСОБА_1 до Багатопрофільного малого приватного підприємства «Сприяння», треті особи: Управління держпраці у Житомирській області, Головне управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про встановлення факту перебування в трудових відносинах та стягнення заборгованості по заробітній платі повернути скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                            М. М. Русинчук