ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
31 березня 2021 року                                                                  м. Київ
 
справа № 752/26548/19
 
провадження № 22-ц/824/518/2021
 
Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Іванової І.В. (суддя-доповідач), Сліпченка О.І., Сушко Л.П.
 
сторони:
позивач  -   ОСОБА_1 
 
відповідач - Приватне акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія «Аска», ОСОБА_2 
            
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду  апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 червня 2020 року у складі судді Чередніченко Н.П., повний текст складений 02.07.2020 року,
 
в с т а н о в и в:
 
У грудні 2019 року  ОСОБА_1  звернулась до суду з позовом до ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «Аска», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Позовні вимоги мотивовані, що 25 травня 2019 року о 19-30 год. в                м. Бориспіль на перехресті вул. Шевченка та вул. Чернігівської, відповідач ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Ваз-21099» д.н.з. НОМЕР_1 , порушив вимоги ПДР України та здійснив зіткнення з автомобілем «Шевролет» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , яка також є власником зазначеного транспортного засобу. Автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2019 року, відповідача ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні зазначеної аварії. 
Відповідальність на момент настання аварії ОСОБА_2 була застрахована, згідно страхового поліса № АМ/8952535 ПрАТ «УАСК Аска». 
Позивач зазначає, що вона звернулась до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, подавши всі необхідні документи для цього. 01 листопада 2019 року страховою компанією було перераховано позивачу кошти в сумі 15 544,18 грн. 
Разом з тим, як вказує  ОСОБА_1 , неюбуло відновлено автомобіль, та згідно акту виконаних робіт вартість ремонту склала 27 170 грн., а тому виплачених страховою компанією коштів не достатньо для повного відшкодування завданих їй збитків. 
Відповідно до звіту від 20 червня 2019 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Шевролет» д.н.з. НОМЕР_2 склала суму в розмірі 26 717,10 грн., а тому позивач, посилаючись на викладені обставини, просила суд стягнути із відповідача ПрАТ «УАСК Аска» на її користь суму матеріального збитку в розмірі 13 872,92 грн. 
Крім того, позивач вказує, що відповідач ОСОБА_2 , як винуватець ДТП має відшкодувати їй моральну шкоду, завдану за наслідками зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди, яка нею була оцінена в 25 000 грн.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 23 червня 2020 року позовОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія Аска» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 2 403,31 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 5 000 грн. 
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
В апеляційній скарзі, ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з нього моральної шкоди та судового збору, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, і закрити провадження у справі.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги відповідач ОСОБА_2 посилається на те, що судом не досліджено ступінь тяжкості пережитих потерпілим душевних страждань та не враховано ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, та не враховані вимоги розумності і справедливості. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд не обґрунтував обставини справи, характер та обсяг фізичних і душевних страждань, які зазнав позивач, тривалість немайнових витрат, як саме після ДТП позивач отримала стрес через пошкодження автомобіля, чи змінилося її життя, чи була необхідність користуватись автомобілем та яки методом пораховано розмір відшкодування.
Крім того, ОСОБА_2 вважає, що вимога про відшкодування моральної шкоди повинна була бути пред`явлена до страхової компанії.
Учасники справи правом подачі відзиву на апеляційну скаргу не скористались.         
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскільки в даній справі ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. 
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду у даній справі оскаржується лише в частині задоволення позовних вимог    ОСОБА_1  про стягнення з  ОСОБА_2  моральної шкоди та судового збору.  
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що 25 травня 2019 року о 19-30 год. в м. Бориспіль на перехресті вул. Шевченка та вул. Чернігівської, відповідач ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Ваз-21099» д.н.з. НОМЕР_1 , порушив вимоги ПДР України та здійснив зіткнення з автомобілем «Шевролет» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , яка також є власником зазначеного транспортного засобу.
Автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2019 року у справі № 359/4865/19, відповідача ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні зазначеної аварії та призначено стягнення у виді штрафу (а.с. 8-10).
Відповідно до положень ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Задовольняючи частково позовні вимоги  ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.  
Колегія суддів погоджується з таким висновком, з наступних підстав.
Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою 2 цієї статті.
Частиною 1  ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;  у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Пунктами 3, 9  постави Пленуму Верховного Суду України від 31. Березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»  передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Отже, встановивши на підставі досліджених доказів, що з вини відповідачаОСОБА_2  25 травня 2019 року сталося ДТП, внаслідок якої мало місце пошкодження майна ОСОБА_1 (автомобіля «Шевролет» д.н.з. НОМЕР_2 ), вірно оцінивши, що внаслідок ДТП змінився звичний уклад життя позивача, яка вимушена була докладати додаткових зусиль для організації свого життя та захисту порушених прав, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого і вірного висновку про наявність підстав для стягнення моральної шкоди.
Судова колегія перевіривши встановлені у справі обставини і наведені позивачем обґрунтування, що моральна шкода полягає у вині відповідача у скоєнні ДТП, внаслідок якої було пошкодження її автомобіль, а також, що позивач дійсно вимушена була докладати додаткові зусилля для організації свого життя і відновлення порушених прав, погоджується зі стягнутою районним судом моральною шкодою у 5 000 грн., оскільки виходячи з встановлених у справі обставин, такий розмір моральної шкоди відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги колегія суддів враховує, що судове рішення в оскаржуваній частині відповідає критерію обґрунтованості судового рішення, оскільки при його ухваленні, суд навів чіткі висновки щодо підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_2 моральної шкоди та дав належну і достатню оцінку доводам позивача з урахуванням змісту позовних вимог. Такі висновки є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки рішення в оскарженій відповідачем частині судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і доводи апеляційної скарги цього не спростовують, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги  ОСОБА_2 без задоволення. 
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
 
 п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 червня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків передбачених ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:                                                                              

 
Судді: