ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 р. 	Справа № 520/15383/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,
Суддів: Кононенко З.О. ,  Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.01.2021, головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., м. Харків,  по справі № 520/15383/2020
за позовом                ОСОБА_1  
до               Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції                       
про визнання протиправним та скасування наказу,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (далі – відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції №101 від 08.10.2020 в частині застосування до поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12 січня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Позивач, не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.01.2021 року по справі №520/15383/2020 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, позивач зазначає, що судом першої інстанції не встановлено обставини, що мають значення для справи, зокрема, позивач вказує на формальний і неналежний характер службового розслідування. Крім того, позивач зазначає, що передбачене Дисциплінарним статутом Національної поліції службове розслідування щодо ОСОБА_1 не проводилось, а отже у начальника Управління патрульної поліції не було підстав для винесення оспорюваного наказу  №101 від 08.10.2020.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до витягу із Наказу ДПП по особовому складу від 13.07.2018 №680 о/с, поліцейський взводу №1 роти №1 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП сержант поліції ОСОБА_1 проходить службу в територіальному підрозділі Департаменту патрульної поліції - УПП в Харківській області ДПП.
Відповідно до розстановки сил та засобів взводу №1 роти №1 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП, 18.07.2020 у складі автоекіпажу (позивний 1103) в денну зміну, у період часу з 08.00 до 20.00 на обслуговування Шевченківського району заступили поліцейські відповідного підрозділу – ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 
Перед початком зміни ОСОБА_1 було отримано портативний відеореєстратор №ХА 01915, що підтверджується його особистим підписом, проставленим у відповідній графі роздавальної відомості відеореєстраторів та рацій.
Згідно із витягом з інформаційно-комунікаційної системи ІПНП Армор - «Факт ЄО», 18.07.2020 об 17:33 до служби «102», засобами телефонного зв`язку надійшло повідомлення про скоєння хуліганства невідомими підлітками, які, за адресою: просп. Перемоги, 62 у м. Харкові, граються предметом схожим на пневматичний пістолет, ціляться один в одного, та, судячи по характерному звуку, тиснуть на спусковий крючок, проте пострілу не відбувається.
На відпрацювання завдання по події направився екіпаж «КУПОЛ - 1103», у складі якого був позивач.
Під час відпрацювання завдання, в період часу з 17:32:30 до 18:02:46 ОСОБА_1   здійснював відеофіксадію подій за допомогою портативного відеореєстратора №ХА 01915. Після закінчення зміни, позивач подав рапорт про пошкодження відеореєстратора, який, будучи закріпленим у нього на форменому одязі, був зірваний іншою особою під час конфлікту, після чого впав на асфальтне покриття та перестав вмикатись.
Крім того, у зв`язку з інформацієію про травмування ОСОБА_1 під час виконання службових обов`язків 18.07.2020. працівником відповідного підрозділу було подано рапорт від 07.09.2020 про необхідність проведення за цим фактом службового розслідування.
На підставі вищевказаних рапортів, рапорту працівника відділу зв`язку та телекомунікацій УПП в Харківській області ДПП від 20.07.2020 та доповідної записки працівника відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Харківській області ДПП від 05.08.2020, керівництвом УПП в Харківській області ДПП, з метою встановлення причин та обставин пошкодження портативного відеореєстратора, видано наказ від 05.08.2020 №267 про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії.
Під час проведення службового розслідування було досліджено відеозапис, отриманий з відеореєстратора №ХА 01915, за змістом якого встановлено, що ОСОБА_1 , допустив нестриману поведінку під час спілкування з громадянами. 
Відповідно до висновку службового розслідування, затвердженого керівником УПП в Харківській області ДПП 01.10.2020, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось в порушенні вимог абзацу 2 пункту 1 розділу І, абзаців 4, 6, 7, 8, 10,  пункту 1 розділу II, абзацу 1 пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України, від 09.11.2016 №1179, пунктів 1, 2 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», на підставі пункту 3 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України до позивача, поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону №1 сержанта поліції ОСОБА_1 , було запропоновано застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани.
Після чого було винесено наказ №101 від 08.10.2020, з яким ОСОБА_1 не погодився та звернувся до суду з даним позовом.
Відмовивши у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, про правомірність застосування до поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП сержанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді суворої догани.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
У відповідності до ч. 1  ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII  поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Відповідно до  ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію»,  у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Так, сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України».
Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Згідно зі ст. 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента країни і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.
Згідно зі ст. 11 Статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Відповідно до частини другої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції .
Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
Так, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Відповідно до ч. 1 ст. 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Наказом Міністерства внутрішніх справ від 09 листопада 2016 року №1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (далі - Правила №1179), які є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.
Відповідно до ч. 1 Розділу ІІ Правил № 1179 під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку.
Таким чином, законодавством регламентовано чітку та послідовну процедуру притягнення особи, яка проходить службу в Національній поліції, до дисциплінарної відповідальності. Зазначена процедура, зокрема, передбачає необхідність призначення та проведення службового розслідування для встановлення наявності або відсутності підстав для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності.
Як встановлено матеріалами справи, за хронологічною послідовністю, дисциплінарне порушення скоєне позивачем, передувало затриманню правопорушників, та вчинення ними опору. 
Так, висновок службового розслідування містить ретельний виклад інформації щодо нанесення тілесних ушкоджень середньої тяжкості ОСОБА_3 при затриманні правопорушників.
Під час проведення службового розслідування було досліджено відеозапис, отриманий з відеореєстратора №ХА01915, за змістом якого встановлено, що ОСОБА_1 , допустив нестриману поведінку під час спілкування з громадянами. 
З відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 , під час розмови з оточуючими використовує нецензурну лайку, крім того по відношенню до гр. ОСОБА_4 весь час звертається до нього, демонструючи неповагу та особисту неприязнь (дослівно кличе його словом: «тьотя»), також з відеозапису встановлено, що своєю рукою позивач вибиває з рук ОСОБА_4 особистий мобільний телефон, який падає на асфальтне покриття.
Службовим розслідуванням не встановлено вини позивача у пошкодженні портативного відеореєстратора. Проте, дисциплінарною комісією було взято до уваги виявлений факт порушення вимог Правил №1179, оскільки поліцейський ОСОБА_3 своєю нетактовною поведінкою, зневажливим ставленням до правопорушників, які поводили себе агресивно, сприяв розвитку конфлікту з громадянами.
Доводи апеляційної скарги позивача на несправність портативного відеореєстратора, як підставу для висновку про неналежність відеозапису в якості доказу, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відтворювані зображення та звук у відеоролику не мають дефектів, які б дозволили стверджувати про пошкодження відеозапису. Апелянтом не наведено обґрунтувань, яким саме чином була викривлена дійсність зафіксованої на ньому інформації.
Крім того, доводи апеляційної скарги, що службове розслідування у відношенні позивача було проведено поверхнево та необ`єктивно, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки такі доводи спростовуються матеріалами справи.
Таким чином, Дисциплінарною комісією було об`єктивно з`ясовано всі обставини, на підставі допустимих та належних доказів, доведена вина ОСОБА_1 та запропоновано дисциплінарне стягнення у виді суворої догани.
Стосовно наданого позивачем клопотання від 06.04.2021 року трудового колективу роти № 1 батальйону №1 управління патрульної поліції в Харківській області про те, що службова характеристика ОСОБА_1 , яка міститься в матеріалах справи, не відповідає особистим якостям позивача, оскільки він є зразковим поліцейським, має достатні навички для роботи в поліції, є відповідальним,  колегія суддів відхиляє як таке, що не було надано до суду першої інстанції і не враховане при прийнятті рішення, що є предметом апеляційного провадження. 
На підставі частини четвертої ст. 308 КАС України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
Крім того, матеріали справи свідчать, що під час проходження служби в УПП в Харківській області ДПП ОСОБА_1 вже притягався до дисциплінарної відповідальності, відповідно з наказом УПП в Харківській області ДПП №65 від 01.11.2019 до нього було застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани.
Доводи апеляційної скарги щодо непроведення службового розслідування стосовно позивача спростовується матеріалами справи, оскільки саме на підставі висновку службового розслідування було видано наказ керівником УПП в Харківській області ДПП від 08.10.2020 №101, яким до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді суворої догани.
Факт наявності пояснення, заповненого власноруч, що за формою та змістом відповідає Додатку до порядку проведення службових розслідувань у Національної поліції, затвердженого Наказом МВС України № 893 від 07.11.2018 (пункт 14 розділу V), свідчить про обізнаність ОСОБА_1 стосовно проведення відносно нього службового розслідування (а.с. 25-26).
Крім того, колегія суддів зауважує, що довід апеляційної скарги стосовно непроведення службового розслідування відносно позивача, не був підставою позовних вимог, що унеможливлює його розгляд, на підставі ч. 5 ст. 308 КАС України, відповідно до положень якої, суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.
З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції. В особистій поведінці у службових та позаслужбових стосунках з людьми не допускати проявів жорстокого або принизливого ставлення до людей, бути зразком чесності, тактовності та внутрішньої дисциплінованості, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту.
Тобто, до поведінки особи, яка проходить службу в поліції, ставляться спеціальні вимоги, яких вона повинна дотримуватися як під час виконання своїх службових обов`язків, так і в позаслужбовий час, у повсякденному житті.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні відносини, чи порушено норми процесуального права.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача у справі.
Згідно ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 12.01.2021 по справі № 520/15383/2020 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	О.М. Мінаєва 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.О. Кононенко    Я.М. Макаренко