КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                               
справа № 756/10191/20                                     Головуючий у 1 інстанції: Майбоженко А.М.

провадження №22-ц/824/8467/2021                                     Головуючий суддя: Олійник В.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
02 червня 2021 року                                                                                   м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
Головуючого судді: Олійника В.І., 
суддів: Музичко С.Г., Болотова Є.В.,
при секретарі Панчошній К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 29 березня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Мойсеєнко Діни Петрівни, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», -
 
в с т а н о в и в :
 
У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Мойсеєнко Д.П. 
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 27 квітня 2020 року їй стало відомо про проведення електронних торгів з реалізації належної їй квартири АДРЕСА_1 у виконавчому провадженні №61121007, яке знаходиться в провадженні приватного виконавця Мойсеєнко Д.П. щодо виконання виконавчого листа №2-6662/10, виданого 23.03.2011 року Оболонським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» заборгованості за кредитним договором.
Зазначала, що вона не отримувала жодних повідомлень про початок та здійснення виконавчого провадження, у зв`язку з чим електронним листом від 28.04.2020 року звернулась до приватного виконавця з клопотання про надання для ознайомлення матеріалів виконавчого провадження та про припинення реалізації майна.
Вказувала, що 22 травня 2020 року отримала постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та акт передачі майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 18.05.2020 року.
Крім того, 01 червня 2020 року вона отримала постанову приватного виконавця від 25.05.2020 року про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з погашенням заборгованості за виконавчим документом шляхом передання квартири стягувачу.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстрацію права власності на квартиру №212884423 від 17.06.2020 року приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А. було видане свідоцтво №1226, відповідно до якого було зареєстровано право власності на квартиру скаржника за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, за індексним №52701786 від 17.06.2020 року.
Вважала, що постанова про передачу майна стягувача в рахунок погашення боргу та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 18.05.2020 року є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки дана квартира використовується скаржником як місце постійного проживання, а отже згідно п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не може бути примусово стягнуто.
Враховуючи викладене, просила визнати неправомірними та скасувати постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 18.05.2020 року та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 18.05.2020 року.
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 29 березня 2021 року скаргу залишено без розгляду.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Скаргу обґрунтовувала тим, що подання аналогічної скарги безумовно не є зловживанням процесуальними правами скаржником, зокрема, з метою маніпуляції автоматизованим розподілом справ між суддями, а зумовлено виключно якнайшвидшим поновленням порушених майнових прав скаржника шляхом ухвалення відповідного судового рішення, яке повинно бути законним та обґрунтованим, а також не скасованим судом апеляційної інстанції, тим паче з формальних підстав.
Таким чином, скаржником було пропущено строк на звернення до суду зі скаргою у справі №756/10191/20 (суддя Майбоженко А.М.) з поважних причин, оскільки скаржник звертався до суду з відповідною скаргою, яка пізніше була залишена без розгляду.
В скарзі зазначалося, що посилання суду першої інстанції на те, що у період від 22 травня до 17 серпня 2020 року вона як скаржник мала можливість звернутись до суду зі скаргою на рішення приватного виконавця, які на її думку порушують її права, але цього не було зроблено, не відповідають дійсності та є помилковим.  
Таким чином, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є помилковою через неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.
Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав. 
Залишаючи скаргу без розгляду, суд першої інстанції виходив з відсутності поважних причин для пропуску процесуального строку, визначеного ст.449 ЦПК України, у відповідності до положень ст.126 ЦПК України.
Такі висновки відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з вимогами ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду, зокрема, у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Судом встановлено, що 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України від 30 березня 2020 року №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».
Отже, даним Законом не передбачено можливості продовження процесуальних строків для звернення до суду зі скаргою на дії приватного виконавця.
Статтею 123 ЦПК України передбачено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За ч.3 ст.124 ЦПК України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.
Статтею 126 ЦПК України встановлено, що документи подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Як вбачається з роз`яснень, викладених у п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.
При цьому, ЦПК України не пов`язує право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Таким чином, у кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.
Клопотання чи заява про поновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.
За змістом ст.ст.81, 127 ЦПК України поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Мойсеєнко Д.П. знаходиться виконавче провадження №61121007 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 188 974 грн. 11 коп.
Оскаржувані боржником рішення приватного виконавця щодо передачі майна стягувачу прийняті 18.05.2020 року і отримано боржником засобами поштового зв`язку 22.05.2020.
Так, суд першої інстанції зазначав, що в період від 22 травня до 17 серпня 2020 року скаржниця мала можливість звернутись до суду зі скаргою на рішення приватного виконавця, які на її думку, порушують її права, але цього не було зроблено.
Щодо посилань скаржниці на те, що оскаржувані рішення є очевидно протиправними, а також, що її позбавлено права власності на єдине житло, а держава має протидіяти бездомності осіб, як вірно зазначено судом першої інстанції, не вказують на поважність причин пропуску строку звернення до суду зі скаргою на дії приватного виконавця і не можуть виправдовувати його. Ці обставини вказують на значення справи для боржника і, як вважав суд, повинні навпаки сприяти її зацікавленості щодо вирішення питань, пов`язаних з належним їй майном у найбільш розумні строки і у суворій відповідності до вимог чинного законодавства.
Також суд вірно вважав, що безпідставне поновлення строку звернення до суду зі скаргою на дії приватного виконавця без наявності будь-яких поважних причин для його пропуску, порушують або можуть порушувати права стягувача і воно нівелює поняття «процесуальних строків».
З огляду на вищенаведене та за відсутності поважних причин для пропуску процесуального строку, визначеного ст.449 ЦПК України, відповідно до положень ст.126 ЦПК України, суд прийшов до правильного висновку щодо залишення скарги ОСОБА_1 без розгляду.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку щодо залишення без задоволення апеляційної скарги  ОСОБА_1 та залишення без змін ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 29 березня 2021 року.
 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, суд,-
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 29 березня 2021 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 07 червня 2021 року.

Головуючий:  

Судді: