Постанова
Іменем  України
 
02 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 592/8437/20
 
провадження № 61-4858 св 21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Лідовця Р. А., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
представник позивача - ОСОБА_2 ,
відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Харківрегіонгаз»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Харківрегіонгаз» на постанову Сумського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року та додаткову постанову Сумського апеляційного суду від 11 березня 2021 року у складі колегії суддів: Левченко Т. А., Кононенко О. Ю., Собини О. І., 
ВСТАНОВИВ:
1.                 Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2020 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до                  товариства з обмеженою відповідальністю «Харківрегіонгаз» (далі -                     ТОВ «Харківрегіонгаз») про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Позовна заява мотивована тим, що з 01 липня 2013 року він працював на посаді начальника Сумської дільниці з реалізації скрапленого газу                        ТОВ «Харківрегіонгаз», а з 18 вересня 2019 року за внутрішнім суміщенням - начальником газонаповнюючої станції м. Суми. 
19 червня 2020 року наказом ТОВ «Харківрегіонгаз» № 770-П його,                              як начальника Сумської дільниці з реалізації скрапленого газу/начальника газонаповнюючої станції м. Суми, за внутрішнім суміщенням, Сумського регіонального управління скрапленого газу ТОВ «Харківрегіонгаз», звільнено 23 червня 2020 року на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України, у зв`язку із втратою довір`я.
Основною підставою для втрати довір`я до нього стали: акт інвентаризації скрапленого газу від 23 грудня 2019 року, акт інвентаризації скрапленого газу від 15 січня 2020 року, відповідно до яких встановлено нестачу скрапленого вуглеводневого газу, та протокол засідання інвентаризаційної комісії                     відповідача від 25 травня 2020 року № 1, згідно з яким виявлена нестача орендованого майна товариства.
Посадовою інструкцією старшого майстра встановлюється, що саме старший майстер здійснює відпуск зрідженого газу з газонаповнювальної станції                 по відповідно оформленим документам, веде облік прийнятого і відпущеного скрапленого газу. Саме старший майстер несе відповідальність                                за достовірність обліку, руху та відпуску товарно-матеріальних цінностей (зріджених вуглеводневих газів) та за відпуск зрідженого газу. Посадова інструкція начальника дільниці скрапленого газу не містить обов`язків безпосереднього відпуску або приймання скрапленого газу. 
Крім того, посада начальника дільниці з реалізації скрапленого газу відсутня           у Переліку посад і робіт, що заміщуються чи виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм на схов, обробку, продаж (відпуск), перевезення або застосування в процесі виробництва, затвердженого постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з праці і соціальних питань секретаріату всесоюзної центральної ради професійних спілок                       від 28 грудня 1977 року № 447/24(далі - Перелік). Отже, відповідно до вказаного Переліку з ним не можна укладати договір про повну матеріальну відповідальність.
Вважав своє звільнення незаконним та таким, що відбулось з порушенням трудового законодавства, оскільки факт виявлення нестачі цінностей                           не є правовою підставою для визнання його вини та звільнення у зв`язку з цим з роботи на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України.
З урахуванням викладеного ОСОБА_1 просив суд скасувати наказ                      ТОВ «Харківрегіонгаз» від 19 червня 2020 року № 770-П про його звільнення                 з роботи; поновити його на посаді начальника Сумської дільниці з реалізації скрапленого газу/начальника газонаповнюючої станції м. Суми                                 ТОВ «Харківрегіонгаз»; поновити його на посаді начальника газонаповнюючої станції м. Суми Сумського регіонального управління за внутрішнім суміщенням; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції 
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 листопада 2020 року 
у складі судді Хитрова Б.В. позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відсутність                     у Переліку посади начальника дільниці скрапленого газу само по собі не може свідчити про неправомірність укладення з таким працівником договору про повну матеріальну відповідальність, оскільки Перелік не містить обмеження права роботодавця на укладення такого договору з працівниками, які виконують інші роботи, а також не містить обов`язку укладання такого договору.
ОСОБА_1 безпосередньо обслуговував товарні цінності, а саме приймав їх, зберігав, і розподіляв, що підтверджується не лише посадовою інструкцією позивача та укладеним з останнім договором про повну матеріальну відповідальність, які прямо зазначають обов`язок ОСОБА_1 відповідати за зберігання майна, а також щоденними звітами, накладними про рух коштів, актами інвентаризації та інвентаризаційними описами, де позивач зазначався, як особа відповідальна за схоронність майна, товарно-транспортними накладними.
Отже, унаслідок винних дій ОСОБА_1 , який не виконав положення посадових інструкцій та умови договору про повну матеріальну відповідальність, було допущено втрату товарно-матеріальних цінностей,                 які перебували у нього в розпорядженні і під звітом, у результаті чого роботодавцем було втрачено довір`я до нього, а отже, звільнення позивача на підставі положень пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України відбулось згідно з положеннями трудового законодавства.  
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
Постановою Сумського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано. Позов ОСОБА_1 задоволено. Скасовано наказ ТОВ «Харківрегіонгаз» від 19 червня 2020 року № 770-П про звільнення                 ОСОБА_1 , начальника Сумської дільниці з реалізації скрапленого газу/начальника газонаповнюючої станціїм. Суми, за внутрішнім суміщенням, Сумського регіонального управління скрапленого газу ТОВ «Харківрегіонгаз». Поновлено ОСОБА_1 з 24 червня 2020 року на посаді начальника Сумської дільниці з реалізації скрапленого газу ТОВ «Харківрегіонгаз» та на посаді начальника газонаповнюючої станції м. Суми Сумського регіонального управління скрапленого газу ТОВ «Харківрегіонгаз» за внутрішнім суміщенням. Стягнуто з ТОВ «Харківрегіонгаз» на користь держави судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 840,80 грн та за апеляційний перегляд справи у розмірі 1261,20 грн.
Додатковою постановою Сумського апеляційного суду від 11 березня            2021 року стягнуто з ТОВ «Харківрегіонгаз» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанцій                       у розмірі 8 780 грн.
Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що аналіз посадових інструкцій начальника дільниці скрапленого газу та начальника газонаповнювальної станції свідчить про те, що за своїми посадовими обов`язками позивач безпосередньо не обслуговував грошові кошти і цінності, такі операції не становили основний зміст його трудових обов`язків,                  оскільки вони покладені на інших працівників, що також підтверджується посадовою інструкцією старшого майстра ТОВ «Харківрегіонгаз», згідно з якою старший майстер, у тому числі веде облік прийнятого і відпущеного скрапленого газу. Крім того, посади, на яких працював позивач, відсутні            у Переліку.
Відповідачем не надано документів про передачу позивачу відповідних матеріальних цінностей, нестача яких була зафіксована в актах інвентаризації, під звіт. 
За наслідками проведених інвентаризацій роботодавцем не здійснено службового розслідування та не встановлено безпосередньої вини позивача              у нестачі матеріальних цінностей, не встановлено, які саме порушення були допущені позивачем з доведенням його вини в цих порушеннях. Судом першої інстанції помилково ототожнено обов`язки з обслуговування товарних цінностей з одержанням їх під звіт та обов`язки контролю за використанням матеріальних ресурсів.
Апеляційний суд посилався на постанову Верховного Суду України                        від 24 вересня 2014 року у справі № 6-104 цс 14 про те, що особи, які здійснюють функції обліку, охорони або управлінські функції щодо розпорядження майном та коштами підприємства, не відносяться до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові чи товарні цінності, і такі особи не можуть бути суб`єктами звільнення за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України.
Додаткова постанова апеляційного суду мотивована тим, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у судах першої та апеляційної інстанцій, розмір якої підтверджено належними доказами. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі ТОВ «Харківрегіонгаз» просить оскаржувані судові рішення апеляційного суду скасувати й залишити у силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 квітня 2021 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 592/8437/20                з Ковпаківського районного суду м. Суми. У задоволенні клопотання                   ТОВ «Харківрегіонгаз» про зупинення виконання та дії судового рішення відмовлено.
У квітні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 травня 2021 року справу за зазначеним позовом призначено до розгляду.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що  ОСОБА_1 , як начальник Сумської дільниці з реалізації скрапленого газу/начальник газонаповнюючої станції     м. Суми, виконував роботи з приймання та розподілу скрапленого вуглеводневого газу, про що свідчать підписані ним товарно-транспортні накладні та видаткові накладні, був підзвітною особою, оскільки безпосередньо приймав під звіт скраплений вуглеводний газ, тобто ніс відповідальність за його збереження та допустив його втрату на суму 374 529,23 грн. У порушення посадової інструкції подавав щоденні звіти до бухгалтерії, які не відповідали дійсним залишкам скрапленого вуглеводневого газу на газонаповнюючій станції м. Суми. Позивач згідно з займаними ним посадами був наділений функціями контролю за використанням матеріальних ресурсів і фактично здійснював обслуговування матеріальних цінностей з одержанням їх під звіт, що підтверджується звітами, накладними на переміщення, товарно-транспортними накладними, актом приймання-передачі залишків скрапленого газу, в яких міститься підпис ОСОБА_1 , проте апеляційний суд безпідставно відхилив таки докази. 
Відповідно до протоколу засідання інвентаризаційної комісії                             ТОВ «Харківрегіонгаз» від 25 травня 2020 року № 1 виявлена нестача орендованого майна, згідно з актами інвентаризації товарно-матеріальних цінностей станом на 01 листопада 2017 року матеріально-відповідальною особою є саме  ОСОБА_1 , який їх підписував. Крім того, між                                ТОВ «Харківрегіонгаз» та позивачем було укладено договір про повну матеріальну відповідальність працівника від 01 липня 2013 року. 
Просили відступити від правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-104 цс 14 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 555/1509/18, провадження № 61-9551 св 19.
Апеляційним судом безпідставно стягнуто витрати на професійну правничу допомогу.
Відзив на касаційну скаргу не надійшов. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
З 01 липня 2013 року ОСОБА_1 працював на посаді начальника Сумської дільниці з реалізації скрапленого газу ТОВ «Харківрегіонгаз», а з 18вересня 2019 року за внутрішнім суміщенням - начальником газонаповнюючої станції  м. Суми.
01 липня 2013 року між ТОВ «Харківрегіонгаз» та ОСОБА_1 укладено договір про повну матеріальну відповідальність працівника, відповідно до умов якого останній приймає на себе повну матеріальну відповідальність,                як за передані йому в установленому порядку по ТОВ «Харківрегіонгаз» товарно-матеріальні цінності та кошти на день підписання цього договору,              так і за всі ті, що будуть надходити йому під звіт протягом терміну дії цього договору; зобов`язується дбайливо ставитися до переданих йому на збереження (або інших цілей) матеріальних цінностей, вживати заходи для попередження збитків, вести облік та у встановленому порядку і в терміни згідно затверджених форм подавати звітність про рух підзвітних товарно-матеріальних цінностей та коштів (а. с. 37, т. 1).
На підставі наказів ТОВ «Харківрегіонгаз» від 23 грудня 2019 року № 90 «Про здійснення позапланової інвентаризації скрапленого вуглеводневого газу на Сумській газонаповнюючій станції та автомобільному газозаправному пункті смт Краснопілля» та від 14 січня 2020 року № 18 «Про здійснення позапланової інвентаризації скрапленого вуглеводневого газу на об`єктах Сумського регіонального управління скрапленого газу» було проведено інвентаризацію скрапленого вуглеводневого газу.
За результатами проведеної інвентаризації 23 грудня 2019 року було встановлено розбіжності між інформацією з бухгалтерського обліку і фактичною наявністю скрапленого вуглеводневого газу на автомобільному газозаправному пункті смт Краснопілля, де нестача скрапленого вуглеводневого газу складає 907,47 л, на газонаповнюючій станціїм. Суми 22 696,68 кг. Факт нестачі зафіксовано актами інвентаризації скрапленого вуглеводневого газу від 23 грудня 2019 року (а. с. 40, 63, т. 1).
ОСОБА_1 відмовився підписувати акт інвентаризації на газонаповнюючій станціїв м. Суми, надав пояснювальну записку, в якій вказав про незгоду із результатами інвентаризації проведеної 23 грудня 2019 року, посилаючись на невідповідність методики розрахунку методиці розрахунку відповідно до галузевого стандарту України, перебування газу в ємностях під землею більше 40 років, унаслідок чого частина ємностей візуально відхилені від горизонту, що могло вплинути на погрішність виміру непід`ємних залишків. Крім того, вказував на те, що технологічні втрати не відповідають розрахункам втрат,            які підписані комісією та затверджені директором ТОВ «Харківрегіонгаз»                  від 16 лютого 2018 року (а. с. 42, т. 1).
За результатами інвентаризацій, призначених наказом товариства від 14 січня 2020 року, було складено акти від 14-16 січня 2020 року та встановлено нестачу скрапленого вуглеводневого газу, яка перебуває поза межами                  норм природного убутку на наступних об`єктах ТОВ «Харківрегіонгаз»:                                 на автомобільному газозаправному пункті м. Білопілля скрапленого вуглеводневого газу дорівнює 55 190 л, що підтверджується актом від 14 січня 2020 року; на автомобільному газозаправному пункті м. Лебедин скрапленого вуглеводневого газу становить 5 869 л, що підтверджується актом від 15 січня 2020 року (а. с. 66-67, т. 1); на автомобільному газозаправному пункті                               м. Суми нестача скрапленого вуглеводневого газу дорівнює 4 604 л,                         що підтверджується актом акт від 16 січня 2020 року (а. с. 64-69, т. 1).
08 травня 2020 року ТОВ «Харківрегіонгаз» проведено інвентаризацію спільно з акціонерним товариством «Сумигаз» (далі - АТ «Сумигаз») орендованого майна та виявлено його нестачу.
З протоколу від 25 травня 2020 року № 1 засідання інвентаризаційної комісії ТОВ «Харківрегіонгаз» призначеної наказом від 03 квітня 2020 року, вбачається, що була виявлена нестача орендованого майна АТ «Сумигаз» на загальну суму 24 032,45 грн, а саме: станку дегазації балонів; установки наповнення балонів УНБН; насосу СМ-100-65; ваг автомобільних пересувних; камери осушки забарвлення балонів; прибудови до насосно-компресорної; переговорний пристрій; реконструкції зливної естакади; станку очищення балонів; двоє ваг для зважування балонів. А також нестача товарно-матеріальних цінностей: балонів у кількості 603 штук на суму 743,26 грн, власного майна ТОВ «Харківрегіонгаз» на суму 9 166,66 грн (а. с. 109-110, т. 1). 
Відповідно до протоколу засідання постійно-діючої інвентаризаційної комісії ТОВ «Харківрегіонгаз» від 25 травня 2020 року № 1 призначеної наказом                     від 20 травня 2020 року виявлено нестачу орендованого майна АТ «Сумигаз» та товарно-матеріальних цінностей. Відповідно до висновків, зазначених в актах інвентаризації, що була проведена інвентаризаційною комісією нестача скрапленого вуглеводневого газу на об`єктах автомобільних газозаправних пунктах м. Суми, м. Білопілля, м. Лебедин, м. Конотоп перевищує абсолютне значення похибки вимірювання. Також зазначено про проведену позапланову інвентаризацію скрапленого вуглеводневого газу на Сумській газонаповнюючій станціїта автомобільний газозаправний пункт                                смт Краснопілля комісією, створеною наказом товариства від 23 грудня                2019 року у присутності матеріально відповідальних осіб: газонаповнююча станція м. Суми - начальник Сумської дільниці з реалізації ОСОБА_1 , автомобільний газозаправний пункт м. Краснопілля - наповнювач балонів ОСОБА_3 . Згідно висновків, зазначених в актах інвентаризації нестача скрапленого вуглеводневого газу на об`єктах газонаповнюючої станціїм. Суми, автомобільного газозаправного пункту м. Краснопілля перевищує абсолютне значення похибки вимірювання (а. с. 111-112, т. 1).
19 червня 2020 року наказом ТОВ «Харківрегіонгаз» № 770-П ОСОБА_1 ,               як начальника Сумської дільниці з реалізації скрапленого газу/начальника газонаповнюючої станції м. Суми, за внутрішнім суміщенням, Сумського регіонального управління скрапленого газу ТОВ «Харківрегіонгаз», звільнено 23 червня 2020 року на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України, у зв`язку із втратою довір`я. Підстави звільнення зазначені: акт інвентаризації скрапленого газу від 23 грудня 2019 року, акти інвентаризації скрапленого газу від 15 січня 2020 року, протокол засідання постійно-діючої комісії від 25 травня 2020 року № 1 (а. с. 5).
2. Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року 
№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. 
Касаційна скарга ТОВ «Харківрегіонгаз» підлягає задоволенню.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону судові рішення апеляційного суду                                  не відповідають. 
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також                        у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України дозволяє зробити висновок, що розірвання трудового договору на підставі цієї норми права можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір`я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.
Разом з тим, ця норма не передбачає настання для роботодавця негативних наслідків чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обов`язкової умови для звільнення працівника. Звільнення з підстави втрати довір`я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-104 цс 14, від 23 грудня                  2015 року у справі № 6-1093 цс 15, від 20 квітня 2016 року у справі                               № 6-100 цс 16.
Виходячи з розуміння безпосереднього обслуговування грошових і товарних цінностей можна дійти висновку, що основне коло працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, - це особи, які одержують їх під звіт.
Вирішуючи під час розгляду справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України, питання щодо віднесення позивача до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, суд у кожному конкретному випадку повинен з`ясувати: чи становить виконання операцій, пов`язаних з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов`язків позивача;                чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей.
Виходячи з положень статті 135-1 КЗпП України обслуговування матеріальних цінностей передбачає здійснення певними працівниками підприємства, установи, організації дій, пов`язаних зі зберіганням, обробкою, продажем (відпусканням), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей.
Судом установлено, що відповідно до пунктів 1.2., 2.1. Посадової інструкції начальника дільниці скрапленого газу з прийняттям на роботу начальник дільниці скрапленого газу укладається договір про повну матеріальну відповідальність; до повноважень віднесено здійснення керівництва роботою підпорядкованих газонаповнювальних пунктів, автомобільних газозаправних пунктів організація і забезпечення виконання функціональних обов`язків працівниками газонаповнювальних пунктів, автомобільних газозаправних пунктів (а.с. 8-10, т. 1).
Пункт 4.4. Посадової інструкції передбачає відповідальність начальника дільниці скрапленого газу за товарно-матеріальні цінності та кошти на день підписання цієї інструкції, так і за всі ті, що будуть надходити під звіт протягом терміну дії цієї інструкції.
01 липня 2013 року між ТОВ «Харківрегіонгаз» та ОСОБА_1 укладено договір про повну матеріальну відповідальність працівника, відповідно до умов якого останній приймає на себе повну матеріальну відповідальність,                як за передані йому в установленому порядку по ТОВ «Харківрегіонгаз» товарно-матеріальні цінності та кошти на день підписання цього договору,              так і за всі ті, що будуть надходити йому під звіт протягом терміну дії цього договору; зобов`язується дбайливо ставитися до переданих йому на збереження (або інших цілей) матеріальних цінностей, вживати заходи для попередження збитків, вести облік та у встановленому порядку і в терміни згідно затверджених форм подавати звітність про рух підзвітних товарно-матеріальних цінностей та коштів (а. с. 37, т. 1).
Згідно з пунктом 2.1. посадової інструкції начальника газонаповнювальної станції він здійснює керівництво роботою газонаповнювальної станції, організацію і забезпечення виконання функціональних обов`язків працівниками газонаповнювальної станції (а. с. 39, т. 1). 
Аналіз вищевказаних посадових інструкцій та договору про повну матеріальну відповідальність свідчать про те, що ОСОБА_1 , працюючи начальником Сумської дільниці з реалізації скрапленого газу/начальником газонаповнюючої станції м. Суми, за своїми трудовими обов`язками здійснював прийом, збереження та розподіл товарно-матеріальних цінностей, виконання ними вказаних дій носило відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цих цінностей.
Відповідно до щоденного звіту за 16 вересня 2019 року та 18 вересня                   2019 року ОСОБА_1 після призначення на посаду начальника газонаповнювальної станції в м. Суми прийняв від звільненого ОСОБА_4 скраплений вуглеводневий газ у кількості 62 330 кг та почав здійснювати його приймання та переміщення (а.с. 43-44, т. 1).
Згідно з накладною від 23 вересня 2019 року № 00008722 ОСОБА_1 отримав на газонаповнювальній станції в м. Суми скраплений вуглеводневий газ               (а.с. 45, т. 1).
Відповідно до товарно-транспортних накладних за листопад-грудень                      2019 року скраплений вуглеводневий газ одержувався та відпускався     ОСОБА_1 , як начальником газонаповнюючої станції в м. Суми (а.с. 50-62).
Таким чином, апеляційний суд у порушення вищевказаних положень закону та наданих відповідачем доказів не звернув увагу на те, що позивач, як начальник Сумської дільниці з реалізації скрапленого газу/начальник газонаповнюючої станції м. Суми, виконував роботу з приймання та розподілу скрапленого вуглеводневого газу, що також підтверджується підписаними ним вищевказаними щоденними звітами, товарно-транспортними накладними, тобто він був матеріально відповідальною і підзвітною особою, так як приймав під звіт скраплений вуглеводний газ, ніс відповідальність           за його збереження. Вказане становило виконання операцій, що пов`язані з безпосереднім обслуговуванням цінностей й зміст його трудових обов`язків, що відповідає висновку, до якого вірно дійшов районний суд. 
Апеляційний суд послався на постанову Верховного Суду України                       від 24 вересня 2014 року у справі № 6-104 цс 14, проте не звернув уваги на те, що в цій справі інші фактичні обставини, відповідач довів законність звільнення позивача. Вказане свідчить про відсутність підстав для відступлення від правового висновку викладеного у вказаній постанові Верховного Суду України. 
Отже, позивач у порушення посадових інструкцій подавав щоденні звіти, які не відповідали дійсним залишкам скрапленого вуглеводневого газу на газонаповнюючій станції м. Суми, хоча згідно з займаних ним посад був наділений функціями контролю за використанням матеріальних ресурсів            і фактично здійснював обслуговування матеріальних цінностей з одержанням їх під звіт.
Ураховуючи викладене, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки ОСОБА_1 безпосередньо обслуговував товарні цінності, здійснював їх прийом, зберігання, і розподіл, тому його звільнення на підставі положень пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України, у зв`язку зі втратою довір`я, відповідає положенням трудового законодавства, так як                             ТОВ «Харківрегіонгаз» встановленовтрату товарно-матеріальних цінностей, що підтверджується належними та допустимими доказами і сторонами цей факт не оспорюється.
Згідно зі статтею 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Керуючись статтями 400, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Харківрегіонгаз» задовольнити. 
 
Постанову Сумського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року та додаткову постанову Сумського апеляційного суду від 11 березня 2021 рокускасувати, рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 листопада 2020 року залишити у силі. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    Д. Д. Луспеник
 
Судді:                                                                                               І. А. Воробйова
 
                                                                                                            Б. І. Гулько
 
                                                                                                            Г. В. Коломієць
 
                                                                                                            Р. А. Лідовець