ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/5868/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: А.В. Руденко

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  13 квітня 2021 року                                                                                            м. Київ
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді:  Черпіцької Л.Т., суддів:  Пилипенко О.Є., Собківа Я.М., за участю секретаря: Зуєнка Д.П. розглянувши в порядку письмового провадження  апеляційну скаргу     ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від   27 січня 2021 року про повернення позовної заяви у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Соснівського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в особі державного виконавця Поліщук М.Б.   про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження,                                                   

В С Т А Н О В И Л А:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до Соснівського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі державного виконавця Поліщук М.Б., в якій просила визнати протиправними та скасувати постанови:
- про відкриття виконавчого провадження №63483891 про стягнення витрат у сумі 110 грн. 60 коп.;
- про відкриття виконавчого провадження №63483733 про стягнення витрат у сумі 110 грн. 60 коп.;
- про відкриття виконавчого провадження №63483501 про стягнення витрат у сумі 365 грн. 40 коп.;
- про відкриття ВП №63483626 про стягнення виконавчого збору у сумі 1848 грн. 26 коп.;
- про відкриття ВП №63483626 про арешт коштів боржника в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної суми винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 18     748 грн. 26 коп. та 3443,71 доларів США.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від  27 січня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Соснівського відділу державної виконавчої служби у м.Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі державного виконавця Поліщук М.Б. про визнання протиправними та скасування постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження повернуто позивачеві.
Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що поданий позов містить одну вимогу немайнового характеру, а не п`ять, як зазначено судом першої інстанції. Вважає, що п`ять виконавчих проваджень стосуються одного і того  ж  виконавчого листа. Тобто, на думку позивача, кількість оскаржуваних постанов за одним і тим же виконавчим листом не може вважатись кількістю вимог, які пов`язані між собою та випливають одна з одної. 
Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Відповідно до частини 3 статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.
Частиною 1 статті 2 зазначеного Закону встановлено, що платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.
Судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством (частина 1 статті 3 Закону України «Про судовий збір»).
Згідно з частиною 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Як вірно встановлено судом першої інстанцій та підтверджується матеріалами справи, позивачем заявлено позовні вимоги про визнання протиправними та скасування постанов  про відкриття виконавчого провадження №63483891 про стягнення витрат у сумі 110 грн. 60 коп., про відкриття виконавчого провадження №63483733 про стягнення витрат у сумі 110 грн. 60 коп.,  про відкриття виконавчого провадження №63483501 про стягнення витрат у сумі 365 грн. 40 коп.,  про відкриття ВП №63483626 про стягнення виконавчого збору у сумі 1848 грн. 26 коп., про відкриття ВП №63483626 про арешт коштів боржника в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної суми винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 18     748 грн. 26 коп. та 3443,71 доларів США.
Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду Руденко А.В. від 23.12.2020 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу десять днів з дня, наступного за днем отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху, для усунення недоліків шляхом подання до суду оригіналу документу про сплату судового збору у сумі 4204 грн. Розмір судового збору визначений у сумі 840 грн. 40 коп. за кожну з п`яти позовних вимог немайнового характеру.
16.01.2021 позивачка подала клопотання про відстрочення сплати судового збору. В обґрунтування клопотання зазначила, що судовий збір має бути сплачений у сумі 840 грн. 80 коп., як за одну позовну вимогу немайнового характеру, оскільки всі п`ять виконавчих проваджень ВП №63483891, ВП №63483733, ВП №63483501, ВП №63483626, ВП №63483626 стосуються одного і того самого виконавчого листа №712/9688/15-ц. Арешт коштів на банківських рахунках позивача унеможливлює зняття або перерахування таких коштів. Реквізити для сплати судового збору могли змінитись з 01.01.2021. Просила відстрочити сплату судового збору з посиланням на частину 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір».
Так, як вже зазначалось, статтею 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено пільги щодо сплати судового збору.
Стаття 8 вказаного Закону регламентує порядок та умови відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.
Проте, ОСОБА_1 не надала доказів на підтвердження її доходів за 2019 рік, який є попереднім, як підстави скрутного  майнового стану.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем заявлено п`ять позовних вимог немайнового характеру, відповідно, судовий збір підлягає сплаті за кожну позовну вимогу окремо.
З огляду на вищевикладене, а також те, що позивач, в силу статті 5 Закону, не звільнений від сплати судового збору,  відсутні визначені у статті 8 Закону підстави для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для повернення адміністративного позову у зв`язку з невиконанням вимог ухвали суду, а саме несплати судового збору в розмірі, встановленому Законом.
Щодо посилання скаржника в апеляційній скарзі, що судовий збір має бути сплачений за 1 вимогу немайнового характеру є необґрунтованими, оскільки позивачем заявлені 5 позовних вимог щодо п`яти різних виконавчих провадженнях, які є окремими вимогами немайнового характеру, і можуть бути подані до суду як кожна окремо, так і об`єднані в одній позовній заяві.
Щодо посилань позивача на зміну реквізитів для сплати судового збору, колегія суддів зазначає, що позивач у разі наявності сумнівів не була позбавлена можливості отримати вказані реквізити на офіційному вебсайті Черкаського окружного адміністративного суду за посиланням: https://adm.ck.court.gov.ua/sud2370/gromadyanam/tax/, або отримати в письмовому вигляді в приміщенні Черкаського окружного адміністративного суду у канцелярії суду. 
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Надаючи оцінку доводам скаржника, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід…».
Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст 241, 242, 250, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від  27 січня 2021 року про повернення позовної заяви - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.   
Повний текст постанови виготовлено 13 квітня  2021 року.

Головуючий суддя	Л.Т.Черпіцька	
 Судді:	 О.Є. Пилипенко	
 	 Я.М. Собків