П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

07 червня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/3320/20	

Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.
рішення суду першої інстанції прийнято у
м. Миколаїв, 29 січня 2021 року
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:                                                    Танасогло Т.М.,
суддів:                                                             Димерлія О.О., Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа на стороні відповідача військова частина НОМЕР_2 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні2020року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (надалі - відповідач) за участі третьої особи на стороні відповідача - військової частини НОМЕР_2 , про:
- визнання бездіяльності командира військової частини НОМЕР_1 у вигляді не здійснення перерахунку та нарахування  грошового забезпечення протиправною;
- визнання дій командира військової частини НОМЕР_1 протиправними, які полягають у незастосуванні пункту 1 Примітки до Додатку 1 та пункту 1 Примітки до Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" при обчисленні починаючи з 01.03.2018 по 31.12.2018 включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 07.12.2017 року № 2246-VIII «Про Державний бюджет України на 2018 рік» 01.01.2018;
- зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 , починаючи з 01.03.2018 по 31.12.2018 включно вчинити дії щодо перерахунку, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням пункту 1 Примітки до Додатку 1 та пункту 1 Примітки до Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 07.12.2017 № 2246-VIII «Про Державний бюджет України на 2018 рік» на 01.01.2018, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти;
- визнання дій командира військової частини НОМЕР_1 протиправними, які полягають у не застосуванні пункту 1 Примітки до Додатку 1 та пункту 1 Примітки до Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" при обчисленні починаючи з 01.01.2019 по 31.12.2019 включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 23.11.2018 № 2629-УІІІ «Про Державний бюджет України на 2019 рік» на 01.01.2019 року;
- зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 починаючи з 01.01.2019 по 31.12.2019 включно, вчинити дії щодо перерахунку, виходячи розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням відповідно до пункту 1 Примітки до Додатку 1 та пункту 1 Примітки до Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 23.11.2018 року № 2629-VІІІ «Про Державний бюджет України на 2019 рік» на 01.01.2019 року, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти;
- визнання дій командира військової частини НОМЕР_1 протиправними, які полягають у не застосуванні пункту 1 Примітки до Додатку 1 та пункту 1 Примітки до Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" при обчисленні починаючи з 01.01.2020 по 18.03.2020 включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 14.11.2019 №  294-ІХ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 01.01.2020 року;
- зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 починаючи з 01.01.2020 по 18.03.2020 включно, вчинити дії щодо перерахунку, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням відповідно до пункту 1 Примітки до Додатку 1 та пункту 1 Примітки до Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року  № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 14.11.2019 № 294-ІХ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 01.01.2020 року, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти;
- зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 сплатити недоплачені протягом 2018, 2019 та 2020 років суми грошового забезпечення з урахуванням проведеного перерахунку відповідно до пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" 50-ти відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законами на 1 січня календарного року, а саме Законом України від 07.12.2017 року 2246-УШ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» на 01.01.2018 року, Законом України від 23.11.2018 № 2629- VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» на 01.01.2019 року та Законом України від 14.11.2019 року  294-ІХ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 01.01.2020 року;
- визнання дій командира військової частини НОМЕР_1 протиправними, які полягають у не застосуванні пункту (рядка) 21 Переліку окремих категорій військовослужбовців, яким збільшується розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби відповідно до мінімального розміру залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків, затвердженого наказом Міністерства оборони України від « 07» червня 2018 року № 260 стосовно невстановлені коефіцієнту підвищення в розмірі 1,35 починаючи 01.03.2018 року по 18.03.2020 року включно;
- зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 починаючи з 01.03.2018 по 18.03.2020 включно вчинити дії щодо перерахунку надбавки за особливості проходження служби, виходячи з оновленого розміру посадового складу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу розміру розрахованого відповідно до пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" 50-ти відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законами на 1 січня календарного року, із застосування встановленого Переліку окремих категорій військовослужбовців, затвердженого наказом Міністерства оборони України від « 07» червня 2018 року  № 260, відповідного коефіцієнту у розмірі 1,35.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем при обчисленні у 2018, 2019, та 2020 роках розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, протиправно не застосовано пункт 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2017р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01.01.2018р., 01.01.2019р. та 01.01.2020р., відповідно, що вплинуло на розмір посадового окладу, окладу за військовим званням та розміру грошового забезпечення щомісячно за період з 01.03.2018р. по 1.03.2020р. та на розмір інших грошових виплат.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 січня 2021 року, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду за апеляційною скаргою на зазначене судове рішення, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції під час ухвалення рішення у справі норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції, та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.
В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції взагалі не досліджено питання про неправомірну бездіяльність командування військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у невиплаті надбавки за особливості проходження служби у встановленому Переліку окремих категорій військовослужбовців, яким збільшується розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби відповідно до мінімального розміру залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018р. № 260, яким визначено, що військовослужбовці, які проходять військову службу на посадах у з`єднаннях, військових частинах і підрозділах морських піхоти Військово-Морських Сил Збройних Сил України, встановлюється коефіцієнт 1,35. 
Також, апелянт вказує й на хибність висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення й іншої частини позовних вимог, оскільки на його думку починаючи з 01.03.2018р. по 18.03.2020р. здійснювалась систематична недоплата належного йому грошового забезпечення, у зв`язку із встановленням безпідставно зменшеного розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, всупереч вимогам чинного законодавства України, що в свою чергу спричинило неправильний розрахунок такого щомісячного основного виду грошового забезпечення як надбавка за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, премій та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. А саме, не було встановлено посадовий оклад та оклад за військовим званням, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати встановленого на 1 січня календарного року) на відповідний тарифний коефіцієнт. До того ж, посилаючись на рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020р. по справі № 826/6453/18, апелянт зауважує, що в обов`язковому порядку починаючи з 29.01.2020р. посадовий оклад та оклад за військове звання на його думку, обчислюється за наведеною вище формулою (шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати встановленого на 1 січня календарного року) на відповідний тарифний коефіцієнт).
01.04.2021 року (вхід. № 6797/21) від відповідача у справі військової частини НОМЕР_1 до суду надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому вказано про необґрунтованість доводів апелянта, мотивуючи відсутністю законодавчо передбачених підстав для задоволення його позовних вимог, що в свою чергу було обґрунтовано встановлено судом першої інстанції. 
17.05.2021р. (вхід. № 10348/21) від позивача у справі до суду надійшла відповідь на відзив, у якій зазначаючи обставини, аналогічні за змістом викладеним у апеляційній скарзі, просить задовольнити його апеляційну скаргу, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про задоволення позову.
Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, враховуючи, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного провадження, з огляду на відсутність клопотань про розгляд справи за участю сторін, справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Наказом  командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28 вересня 2017 року № 211 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.
На підставі наказу Міністра оборони України (по особовому складу) 29 серпня 2020 року позивача призначено на посаду начальника розвідки 67 окремого артилерійського дивізіону 406 окремої артилерійської бригади Військово-морських Сил Збройних Сил України.
06.07.2020 позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з заявою у якій просив здійснити перерахунок недоплачених сум грошового забезпечення у 2018, 2019 та 2020 роках з урахуванням проведеного перерахунку відповідно до  пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» при обчисленні розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01.01.2018, 01.01.2019 та 01.01.2020 роках відповідно.
Листом від 24.07.2020 року №787 відповідач зазначив, що військова частина НОМЕР_1 перебуває на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_2 , яка безпосередньо здійснює керівництво військовою частиною НОМЕР_1 та інформація про нарахування, розрахункові відомості та особові картки військовослужбовців у військової частини НОМЕР_1 відсутні.  
Не погодившись із такими діями відповідача щодо обчислення розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, позивач звернувся до суду із позовом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що лише з 29.01.2020р. відновлена дія п. 4 постанови КМУ № 704 у первісній редакції, котра запроваджувала у якості однієї з величин алгоритму розрахунку показника окладу за посадою – мінімальний розмір заробітної плати.
В той же час суд першої інстанції зауважив, що пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (Закон № 1774-VIII), який набрав чинності 01.01.2017, установлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.
Також, судом першої інстанції було враховано, що постановою КМУ № 704 (в редакції Постанови КМУ № 103) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений Законом на 01.01.2018, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.
З огляду на викладене, суд першої інстанції вважав помилковою позицію позивача щодо не застосування відповідачем при обчисленні посадового окладу та окладу за військовим званням, що враховуються для перерахунку його пенсії, такої розрахункової величини як мінімальна заробітна плата, оскільки зміст приміток до Додатків 1 та 14 до Постанови № 704 не узгоджуються з пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України".
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-ХІІ) визначені основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлено єдину систему їх соціального захисту, гарантовано військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та врегульовано відносини у цій галузі.
30.08.2017 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців (далі - Постанова №704).
Відповідно до п.10 Постанови №704, ця постанова набирає чинності з 01.03.2018.
Постановою № 704, зокрема, затверджено: тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.
Пунктом 4 Постанови №704 в редакції, чинній на момент прийняття постанови, визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.
У свою чергу, у пункті 1 приміток Додатку 1 до Постанови № 704 закріплено, що посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.
У примітці Додатку 14 Постанови № 704 визначено, що оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли розмір окладу визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.
Із 24 лютого 2018 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова № 103), якою п.4 Постанови № 704 викладено в новій редакції, яка передбачає, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Станом на час прийняття Постанови № 704, пункт 4 зазначеної постанови передбачав, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
У свою чергу додатки 1, 12, 13, 14 до п. 4 Постанови № 704 містять примітки, у яких в якості розрахункової величини зазначений розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року).
В Додатках 1 та 14 до Постанови № 704 у вигляді таблиці зазначені відповідні тарифні коефіцієнти. Вказані Додатки також мають примітки пояснювального характеру. Зокрема, у цих примітках наведена інформація щодо арифметичної дії (множення), яка застосовується при обчисленні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням, в залежності від відповідних тарифних коефіцієнтів, та наведені правила округлення розрахунків. У цих примітках норми права не містяться.
Тобто вказані додатки до п.4 Постанови № 704 дублювали положення п.4 Постанови №704 в частині зазначення розрахункової величини - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року).
В подальшому Постановою № 103 внесено зміни до Постанови № 704 та пункт 4 викладено в новій редакції, а саме: виключено вимогу щодо обрахування посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями виходячи із розрахункової величини «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року)», вказавши цю розрахункову величину як «розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року».
Однак зміст приміток до Додатків 1 та 14 до Постанови № 704 не було приведено у відповідність з нормою пункту 4 цієї Постанови.
Проте, не приведення Кабінетом Міністрів України приміток до додатків 1, 12, 13, 14 Постанови № 704 у відповідність до змін, що були внесені в пункт 4 цієї ж Постанови, не може бути підставою для обчислення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням з використанням у якості розрахункової величини «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року)».
При цьому, вказані невідповідності були виправлені постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2020 № 1038, яка застосовується з 01.10.2020.
Так, примітки до додатка 1 викладено в такій редакції:
"1. Посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються в порядку, встановленому пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 N 704. У разі коли розмір окладу визначено у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище заокруглюються до 10 гривень.
2. Посадові оклади осіб рядового, сержантського і старшинського (осіб рядового і молодшого начальницького) складу встановлюються за 1 - 12 розрядами.
Посадові оклади за окремими посадами осіб рядового, сержантського і старшинського (осіб рядового і молодшого начальницького) складу понад 12 тарифний розряд визначаються керівниками державних органів."
Примітки до додатка 14 викладено в такій редакції:
"1. Оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються в порядку, встановленому пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. N 704. У разі коли розмір окладу визначено у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище заокруглюються до 10 гривень.
2. Виплата військовослужбовцям окладів за військовими званнями "генерал-полковник", які присвоєні до 1 жовтня 2020 р., зберігається за ними у розмірах, встановлених законодавством.
3. Виплата військовослужбовцям окладів за військовими званнями "старший прапорщик", "старший мічман", "прапорщик", "мічман", "старшина", "головний корабельний старшина", які присвоєні до 1 жовтня 2020 р., зберігається за ними до завершення проведення переатестації у розмірах, встановлених законодавством."
Разом з цим, Суд зазначає, що примітки за своїм змістом та призначенням є такими, що лише роз`яснюють механізм (формулу) обчислення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 06 вересня 2005 року № 870 були затверджені Правила підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України (далі - Правила №870), які визначають загальні підходи до підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України (постанов і розпоряджень), їх форму, структуру та техніко-юридичні особливості розроблення з урахуванням нормопроектувальної техніки.
За змістом п.20 вказаних Правил у структурі проекту положення або іншого нормативно-правового акта, який передбачається затвердити постановою, в окремих випадках допускається, як виняток, застосування примітки (зноски) без нормативних положень.
Положеннями п.2.16 Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2005 року № 34/5, також передбачено, що включення до нормативно-правових актів приміток не допускається, за винятком випадків, якщо необхідно дати визначення будь-якого суміжного поняття або помістити короткий коментар, що допоможе точніше зрозуміти положення, викладені в структурній одиниці нормативно-правового акта. Примітки не повинні містити норм права.
Тобто, примітка до нормативно-правового акту носить інформаційний характер та не може містити норм права.
Крім того п.3 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності 01 січня 2017 року, встановлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.
При цьому, згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 11.12.2019 у справі № 240/4946/18, щодо застосування норм права, а саме п.3 розд. ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06.12.2016 року №1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", за якою після набрання чинності цим Законом положення нормативно-правових актів щодо обчислення виплат у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають.
Оскільки норма пункту 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за положення пункту 4 Постанови № 704, у редакції до внесення змін Постановою № 103, а також додатків 1, 12, 13, 14 Постанови № 704, колегія суддів не вбачає правових підстав для обчислення розміру окладу за посадою позивача та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.
Такий висновок також відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 11 лютого 2021 року у справах № 240/11952/19; № 200/3774/20-а; № 200/3757/20-а.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 у вказаній частині щодо незастосування у період 2018р., 2019р. та 2020р., при обчисленні грошового забезпечення військовослужбовцю виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, є хибними та такими, що не змінюють висновків суду першої інстанції у відповідній частині, не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення у відповідній частині відповідає матеріалам справи та вимогам закону.
За вказаного, суд апеляційної інстанції, погоджується з відсутністю підстав для задоволення позовних вимог №№1-9.
З приводу позовних вимог ОСОБА_1 про визнання дій командира військової частини НОМЕР_1 протиправними, які полягають у не застосуванні пункту (рядка) 21 Переліку окремих категорій військовослужбовців, яким збільшується розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби відповідно до мінімального розміру залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків, затвердженого наказом Міністерства оборони України від « 07» червня 2018 року № 260 стосовно невстановлені коефіцієнту підвищення в розмірі 1,35 починаючи 01.03.2018 року по 18.03.2020 року включно;
- зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 починаючи з 01.03.2018 по 18.03.2020 включно вчинити дії щодо перерахунку надбавки за особливості проходження служби, виходячи з оновленого розміру посадового складу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу розміру розрахованого відповідно до пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" 50-ти відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законами на 1 січня календарного року, із застосування встановленого Переліку окремих категорій військовослужбовців, затвердженого наказом Міністерства оборони України від « 07» червня 2018 року  № 260, відповідного коефіцієнту у розмірі 1,35, колегія суддів враховує наступні обставини.
Як зауважував відповідач ВЧ НОМЕР_1 у відзиві на позовну заяву та наголошувалось третьою особою у письмових поясненнях по справі, які наявні в матеріалах справи, відповідно до п. 2 розділу VI «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018р. № 260, мінімальний розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби не може перевищувати 65%.
Залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків, розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби збільшується на відповідний коефіцієнт від 1 до 1,55.
21 рядок Переліку окремих категорій військовослужбовців, яким збільшується розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби відповідно до мінімального розміру залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків, передбачений Порядком (коефіцієнт 1,35) застосовується для військовослужбовців, які проходять військову службу на посадах у з`єднаннях, військових частинах і підрозділах морської піхоти. 
Відповідно до листа тимчасово виконуючого обов`язки начальника фінансово-економічного управління Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України А.Борисова від 23.04.2018р. (вих.№24/1-440, військові частини НОМЕР_2 та НОМЕР_1 в яких власне і проходив військову службу позивач ОСОБА_1 , відповідно до вимог наказу Міністерства оборони України від 22.12.1997р. № 37 «Про затвердження схеми обліку особового складу Збройних Сил України», військові частини НОМЕР_3 , НОМЕР_1 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , відносяться до частин та підрозділів ракетних військ та артилерії, а частини морської піхоти мають окрему власну класифікацію.
За вказаного, колегія суддів погоджується з твердженням відповідача про те, що підпорядкування військових частин НОМЕР_2 , НОМЕР_1 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 та НОМЕР_6 Командуванню Морської піхоти ВМС ЗС України не є підставою для висновку про те, вказані військові частини є підрозділами морської піхоти.
Отже, нарахування особовому складу вищевказаних військових частин забезпечення проводиться не як частинам та підрозділам морської піхоти, а на загальних підставах.
Суд апеляційної інстанції також враховує, що п. 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 671 від 26.11.2014р. передбачено, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується КМ України . Міноборони є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сферах оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період. Міноборони є центральним органом виконавчої влади та військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають ЗС та Держспецтрансслужба.
Водночас, згідно Положення про Департамент фінансів Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міноборони від 15.07.2016 №364, Департамент фінансів Міністерства оборони України є структурним підрозділом апарату Міноборони.
Тобто, вказівки як зауважував відповідач у справі, структурних підрозділів Міністерства оборони України, зокрема Департаменту фінансів Міноборони України, фінансово-економічного управління Командування ВМС ЗС України, є обов`язковими для виконання всіма військовими частинами, особами які проходять військову службу.
З урахуванням викладеного вище, колегія суддів вважає відсутніми підстави для задоволення також і вимог ОСОБА_1 щодо визнання дій командира військової частини НОМЕР_1 протиправними, які полягають у не застосуванні пункту (рядка) 21 Переліку окремих категорій військовослужбовців, яким збільшується розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби відповідно до мінімального розміру залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків, затвердженого наказом Міністерства оборони України від « 07» червня 2018 року № 260 стосовно невстановлені коефіцієнту підвищення в розмірі 1,35 починаючи 01.03.2018 року по 18.03.2020 року включно та відповідно й зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 починаючи з 01.03.2018 по 18.03.2020 включно вчинити дії щодо перерахунку надбавки за особливості проходження служби, виходячи з оновленого розміру посадового складу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу розміру розрахованого відповідно до пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" 50-ти відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законами на 1 січня календарного року, із застосування встановленого Переліку окремих категорій військовослужбовців, затвердженого наказом Міністерства оборони України від « 07» червня 2018 року  № 260, відповідного коефіцієнту у розмірі 1,35.
Однак, як вірно звернув увагу апелянт у своїй скарзі, ухвалюючи рішення у дані справі, суд першої інстанції вирішивши спір не вказав у мотивувальній частині судового рішення висновків з приводу відмови у задоволенні позовних вимог №№10-11, з приводу яких вище приведено висновки апеляційного суду.
У зв`язку із вказаним, судова колегія вважає наявними підстави для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни мотивувальної частини рішення суд першої інстанції по справі № 400/3320/20 доповнивши її зміст висновками з приводу відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 зазначених у прохальній частині позовної заяви під абз. №№ 10,11.
Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
В свою чергу в силу вимог ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
У відповідності до ч. 4 ст. 317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
З огляду на зазначені законодавчі приписи, оскільки колегія суддів дійшла висновку про те, що справу судом першої інстанції було вирішено правильно, однак мотивувальна частина рішення суду першої інстанції не містить висновку суду з приводу відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 вказаних у прохальній частині позову абз. 10,11, судова колегія вважає наявними підстави для зміни мотивувальної частини оскаржуваного судового рішення у даній справі, на підставі ч. 4 ст. 317 КАС України, доповнивши її зміст висновком про відмову у задоволенні позовних вимог зазначених у прохальній частині позову абз. 10,11.
Посилання апелянта на порушення строку розгляду справи, як на підставу для скасування судового рішення, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки судом першої інстанції за наслідками розгляду вказаної справи було прийнято обґрунтоване та законне судове рішення, відтак недотримання строку розгляду справи не може на думку колегії суддів, у розумінні абз. 2 ч. 2 ст. 317 КАС україни, слугувати підставою для скасування у даному випадку судового рішення.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315-317, 321, 322, 325, 326, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Мотивувальну частину рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 січня 2021 року у справі № 400/3320/20 змінити, з підстав, викладених у даній постанові.
В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 січня 2021 року у справі № 400/3320/20 – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя 	 	Танасогло Т.М.	
Судді	    	Димерлій О.О.    Єщенко О.В.