ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/3759/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Леонтович А.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  23 червня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача                               Аліменка В.О., 
суддів                                                   Безименної Н.В., Кучми А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними та скасування наказів та поновлення на службі
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області (далі - відповідач), в якому, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області №220 від 26.03.2020 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області №108 о/с від 10.04.2020 року, яким рядового поліції ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції за п.6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту) ч.1  ст.77 Закону України «Про Національну поліцію»;
- поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді дільничного офіцера поліції відділення поліції №2 Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області;
- стягнути на користь ОСОБА_1 з Головного управління Національної поліції в Київській області середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року позовні вимоги задоволено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд вказане судове рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. На думку апелянта, оскаржуване рішення винесено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. 
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1  ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до ч. 1  ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного
Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 03.12.2018 проходив службу у Національній поліції України.
Службовою телеграмою заступника ГУНП в Київській області полковника поліції П. Панфьорова визначено наступне: з метою проведення інструктажу керівництвом Головного управління поліцейським які відповідно до наказу ГУНП в Київській області від. 28.01.2020 №162 направляються на стажування до Головного управління НП в Луганській області довести зміст службової телеграми до відома поліцейським які направляються на стажування, зокрема рядового поліції ОСОБА_1 дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції Білоцерківського відділу поліції.
Позивачем подано рапорт про ознайомлення із службовою телеграмою та не можливість стажування в Луганській області, у зв`язку із сімейними обставинами.
03.02.2020 до ГУНП в Київській області надійшла доповідна записка тимчасово виконуючого обов`язки    начальника    УКЗ ГУНП в Київській області полковника поліції Андрєєва К.В. про невиконання вимог наказу ГУНП в Київській області    від 28.01.2020 №162 «Про направлення на стажування особового складу ГУНП в Київській області»    окремими працівниками Головного управління, у якій зазначено, що 31.01.2020 із поліцейськими, які згідно вищезазначеного наказу Головного управління підлягають на стажування, проведено інструктивну нараду за участю керівництва Головного управління. У ході проведення наради поліцейським були доведені вимоги керівництва НПУ щодо порядку проходження стажування працівниками поліції в органах і підрозділах головних управлінь Національної поліції в Донецькій та Луганській областях та проведений відповідний інструктаж. Крім цього, керівникам територіальних (відокремлених) підрозділів Головного управління була надіслана службова телеграма від 29.01.2020 №268/109/12 із зазначенням поліцейських, які 31.01.2020 направляються на стажування.    Однак в день виїзду не прибули до Головного управління та не вибули до місця проходження стажування наступні поліцейські, у тому числі рядовий поліції ОСОБА_1 (0117370), дільничний офіцер поліції сектору превенції відділення поліції №2 Білоцерківського відділу поліції.
Наказом Головного управління Національної поліції від 19.02.2020 №306 з даного приводу було призначене службове розслідування за інформацією, викладеною у доповідній записці т.в.о. начальника УКЗ ГУНП в Київській області підполковника поліції Андрєєва К.В .
Як вбачається з матеріалів перевірки №187, 26.02.2020 рядовий поліції ОСОБА_1 , дільничний офіцер поліції сектору превенції відділення поліції №2 Білоцерківського відділу поліції надав письмові пояснення у яких зазначив про те, що з 31.01.2020 по 18.02.2020 він знаходився на лікарняному, про що свідчить довідка про тимчасову непрацездатність №1125. Також вказав, що 29.01.2020 його батьку була зроблена операція та в ході операції було виявлено онкологічне захворювання, що спричинило необхідність догляду за хворим.
На підтвердження зазначених фактів поясненнях позивачем надано виписку із медичної карти хворого історія хвороби №1283 ОСОБА_1 ; виписку із медичної карти стаціонарного хворого №600237/65 ОСОБА_3 .
Як вбачається зі змісту наявного в матеріалах справи висновку від 17.03.2020 службового розслідування за фактом невиконання вимог наказу ГУНП в Київській області    від 28.01.2020 №162 «Про направлення на стажування особового складу ГУНП в Київській області»    окремими працівниками Головного управління, встановлено, що в порушення вимог частини 1 статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого    законом України    від 15.03.2018 за № 2337-VІІІ  (поліцейський отримує наказ від керівника    в порядку    підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати), у день виїзду    до Головного управління не прибули та не вибули до місця проходження стажування поліцейські, в тому числі    рядовий поліції ОСОБА_1 , дільничний офіцер поліції сектору превенції відділення поліції №2 Білоцерківського відділу поліції. У висновку службового розслідування зазначено, що аналізуючи матеріали службового розслідування, можливо зробити висновок, що інформація, щодо можливих порушень службової дисципліни окремими працівниками ГУНП в Київській області, які виразились у невиконанні наказу начальника ГУНП в Київській області, які виразились у невиконанні    начальника Головного управління від 28.01.2020 №162 «Про направлення на стажування особового складу ГУНП в Київській області» знайшла своє підтвердження. За наведених обставин комісія дійшла висновку, зокрема, що у діях, зокрема,    рядового поліції ОСОБА_1 , встановлено порушення пункту 1 частини 1  статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», частини 3 статті 1 та частин 1, 2 статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого    Законом України від 15.03.2018 за № №2337-VІІІ, що виразилось у невиконанні наказу    Головного управління від 28.01.2020 №162 «Про направлення на стажування особового складу ГУНП в Київській області» та не вжитті заходів щодо усунення вказаного порушення службової дисципліни. Враховуючи викладене, звільнено зі служби в поліції рядового поліції ОСОБА_1 .
26.03.2020 Головним управлінням Національної поліції у Київській області прийнято наказ №220 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області». У пункті 1 цього Наказу, зокрема, зазначено: за порушення службової дисципліни, пункту 1 частини 1  статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», частини 3 статті 1 та частин 1,2 статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого    Законом України від 15.03.2018 за № №2337-VІІІ, що виразилось у невиконанні наказу    Головного управління від 28.01.2020 №162 «Про направлення на стажування особового складу ГУНП в Київській області» та не вжитті заходів щодо усунення вказаного порушення службової дисципліни, зокрема ОСОБА_1 звільнено    зі служби в поліції.
06.04.2020 ОСОБА_1 був ознайомлений із вказаним наказом, що підтверджується розпискою на вказаному наказі.
10.04.2020 на підставі наказу Головного управління від 26.03.2020 №220, довідки від 10.04.2020 №14, Головним управлінням Національної поліції у Київській області прийнято наказ №108 о/с «По особовому складу». Зі змісту цього наказу вбачається, що відповідно до  Закону України «Про національну поліцію»  вирішено звільнити зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту) частини 1 статті 77 рядового поліції ОСОБА_1 , дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №2 Білоцерківського відділу поліції.
Не погоджуючись із вказаними наказами та вважаючи їх такими, що порушують його законні права та інтереси, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду з даним адміністративним позовом.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що підстави для звільнення позивача відсутні та жодними доказами не підтверджені. Формальною підставою для звільнення була нібито відмова від відрядження для проходження стажування в зону проведення АТО, хоча наказ про відрядження йому в установленому порядку та у визначений строк до початку відрядження не доводився, а він не підпадав під категорію осіб, які підлягають направленню на стажування. Крім того, зазначав, що у період з з 31.01.2020 по 18.02.2020 він перебував    на лікуванні і не мав реальної можливості відбути у відрядження.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що наказ Головного управління від 28 січня 2020 р. № 162 «Про направлення на стажування особового складу ГУНП в Київській області» направлено до Білоцерківського відділу поліції ГУ НП в Київській області для доведення до відома осіб, які направлялися на стажування 5 лютого 2020 р., тобто після початку перебігу терміну проходження стажування (після 31 січня 2020 р.). Позивача із вказаним наказом не ознайомлено.
Також, судом враховано, що позивач з з 31.01.2020 по 18.02.2020 перебував на лікуванні. Крім того, суд вказував на невідповідність запропонованого дисциплінарного стягнення характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини позивача, не встановлено факт вчинення дисциплінарного проступку, не враховано характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, попередню поведінку позивача та його ставлення до виконання посадових обов`язків.
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі.
Крім того, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що позивач був обізнаний стосовно вимог наказу ГУ НП в Київській області №162 від 28.01.2020 «Про направлення на стажування особового складу. Вказаний наказ до керівництва не оскаржував, разом з тим ухилився від його виконання, чим порушив службову дисципліну.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до вимог  статті 43 Конституції України  кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено  Законом України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VІІІ  (далі також -  Закон №580-VІІІ).
Вимогами  ст. 3 Закону № 580-VIII  визначено, що у своїй діяльності поліція керується  Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до  Конституції  та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 18 Закону № 580-VIII  передбачено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень  Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.
Статтею 1 Закону № 580-VIII  визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу  Конституції  і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.
Відповідно до вимог  ст. 7 Закону № 580-VIII  службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.
Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII    затверджений Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут).
Частиною 1 ст. 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України передбачено, що поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.
За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу (ч. 2 ст. 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).
Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).
Згідно з вимогами частини 1 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (частина 2 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).
Відповідно до вимог частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Перелічені у ст.13 Дисциплінарного статуту види дисциплінарних стягнень застосовуються виходячи із обставин і характеру проступку, особи поліцейського, обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередньої поведінки поліцейського, його ставлення до служби, ступеня його вини.
Звільнення зі служби в поліції є найсуворішим видом дисциплінарного стягнення за порушення службової дисципліни та є крайнім заходом дисциплінарного впливу. Передумовою звільнення поліцейського за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов`язаного зі здійсненням службової діяльності, має бути грубе порушення службової дисципліни, встановлене внаслідок ретельного службового розслідування та підтверджене належним доказами.
Частинами першою-четвертою статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою (частина 6 статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).
Частинами 1 та 2 статті 18 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених    Кримінальним процесуальним кодексом України,    законами України «Про захист персональних даних», «;Про державну таємницю»    та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.
Частиною 3 статті 19 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Відповідно до частини 7 статті 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Згідно з частиною 8 статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Відповідно до ч. 7 ст. 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Згідно з ч. 8 ст. 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
У відповідності до п. 3 ст. 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України щодо виконання дисциплінарних стягнень - дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджений  наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2018 року №893, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 року за №1355/32807 (далі - Порядок №893).
Відповідно до вимог пункту першого розділу ІІ Порядку №893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків (пункт перший розділу V Порядку №893).
Згідно з вимогами пунктами 1 та 2 розділу VI Порядку №893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.
Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
Отже, об`єктивне службове розслідування обов`язково повинно передувати звільненню, якщо поліцейського звільняють у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Службове розслідування має бути проведене із збиранням, перевіркою та оцінкою матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку.
Частиною 1  статті 77 Закону № 580-VIII  передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 5) через службову невідповідність; 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Порядок направлення поліцейських на стажування встановлений Положенням про організацію післядипломної освіти працівників національної поліції, яке затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 24 грудня 2016 р. № 1625 (далі - Положення № 1625).
Відповідно до розділу ІХ «Стажування» стажування працівників поліції здійснюється з метою формування і закріплення на практиці професійних знань, умінь, навичок і компетенцій, здобутих у результаті теоретичної підготовки.
Стажування проходять: - працівники поліції, які зараховані до кадрового резерву, - для просування по службі; - працівники поліції, які вперше призначені на посади керівного складу Національної поліції України; - інші працівники поліції - при призначенні на нову посаду.
Тривалість та строки стажування встановлюються його ініціатором з урахуванням мети стажування, складності навчання, досвіду практичної роботи працівника поліції за погодженням із навчальним закладом, органом поліції, підприємством, установою, організацією, органом державної влади, органом місцевого самоврядування, у якому здійснюватиметься стажування відповідно до вимог законодавства.
Кількість працівників поліції, які зараховані до кадрового резерву, та строки проходження ними стажування визначаються планами-графіками, які затверджуються керівниками центрального органу управління поліцією та територіальних (міжрегіональних) органів поліції залежно від підпорядкування номенклатури посад працівників поліції, які підлягають стажуванню.
Стажування проводиться за місцем служби (роботи) або в інших органах і підрозділах поліції, науково-дослідних установах, підприємствах, установах, організаціях, що належать до сфери управління поліції, НЗ НП, на базі інших центральних органів виконавчої влади, навчальних закладів, а також за кордоном, на займаних посадах або на посадах, на які працівників поліції передбачається згодом призначити.
Зміст стажування визначається індивідуальними планами, які розробляються органами, установами, підприємствами, в яких відбуватиметься стажування, за погодженням з його ініціатором.
Організація стажування покладається на керівників структурних підрозділів центрального органу управління поліцією, територіальних (міжрегіональних) органів поліції, науково-дослідних установ, підприємств, установ, організацій, що належать до сфери управління поліції, та НЗ НП, які зобов`язані: визначити строк, місце стажування, кількість стажистів та їх керівників; затвердити погоджений з ініціатором стажування індивідуальний план стажування, а після його проведення - звіт про виконання програми стажування (звіт про стажування долучається до особової справи працівника поліції);створити належні умови для стажування і здійснювати постійний контроль за його проходженням.
Керівник стажування зобов`язаний: - провести інструктаж про порядок проходження стажування та з техніки безпеки, надати стажисту необхідні документи (індивідуальне завдання, методичні рекомендації тощо), ознайомити його з функціональними обов`язками; - поінформувати стажиста про систему звітності, необхідність виконання кваліфікаційної роботи (практичного завдання) за відповідною посадою, ознайомити з основними нормативно-правовими актами, які регламентують роботу служби, органу, підрозділу; - систематично надавати стажистові необхідну методичну і практичну допомогу у вивченні та відпрацюванні передбачених планом завдань; - здійснювати постійний контроль за виконанням плану стажування; - після закінчення строку стажування підготувати відгук-характеристику, який затверджується керівником, на якого покладено організацію стажування.
Стажування на базі інших центральних органів виконавчої влади, навчальних закладів, а також за кордоном здійснюється за планами та в порядку, установленими в цих органах, установах, організаціях.
Особи, які проходять стажування, зобов`язані: своєчасно прибути до місця стажування; сумлінно та у відповідні строки виконувати зазначені в плані заходи; брати участь у нарадах, які проводяться за місцем стажування; вести облік проведеної роботи в щоденнику згідно з планом стажування; після закінчення строку стажування підготувати звіт та подати його на затвердження керівникові, на якого покладено організацію стажування.
Стажист має право звертатися до керівництва органу, на базі якого проводиться стажування, або до ініціатора стажування з питань незадовільного ставлення до нього з боку керівників стажування, відсутності умов для виконання індивідуального плану тощо.
У разі невиконання стажистом індивідуального плану, недбалого ставлення до своїх обов`язків керівник стажування має право перервати стажування з повідомленням про це ініціатора стажування.
Як вбачається з матеріалів справи, наказ №162 від 28.01.2020 «Про направлення на стажування особового складу ГУ НП в Київській області» направлено до Ірпінського відділу поліції ГУ НП в Київській області для доведення до відома осіб, які направлялися на стажування, лише 5 лютого 2020 р., тобто після початку перебігу терміну проходження стажування (після 31 січня 2020 р.) та з ним не було ознайомлено позивача.
Твердження відповідача про те, що зміст наказу було належним чином доведено до позивача шляхом оголошення службової телеграми, колегія суддів сприймає критично, оскільки в ній, «відповідно до листа Національної поліції України від 26 січня 2018 р. № 1053/01/12-2018 «Про організацію проведення стажування в системі Національної поліції України» з метою набуття необхідних знань і спеціальних навичок для успішного виконання обов`язків    із забезпечення публічної безпеки і порядку» вимагалося «надати списки працівників поліції , які раніше проходили службу в поліції та були звільнені зі служби в поліції за різними підставами але не проходили атестування або які були звільнені зі служби в поліції через службову невідповідність та в подальшому були поновлені в судовому порядку, а також поліцейські. Колишні працівники міліції які службу в поліції не проходили та були прийняті на службу до поліції в установленому законом порядку    для направлення їх на стажування    на відповідні посади у ГУНП в Луганській області із 01.02.20202 терміном на три місяці.».
Тобто, в тексті телеграмі не зазначалися конкретні прізвища працівників, які направляються на стажування, а лише висловлена вимога скласти списки таких осіб для    вирішення питання про подальше стажування. Також, не співпадає дата початку стажування запропонована у телеграмі із    зазначеною у оскаржуваному наказі.
Отже, на думку колегії суддів, ознайомлення позивача зі змістом цієї телеграми жодним чином не можливо ототожнювати з доведенням до відома саме наказу №162 від 28.01.2020 «Про направлення на стажування особового складу ГУ НП в Київській області» .
В той же час, з матеріалів справи вбачається, що позивач подав рапорт про те, що з вимогами телеграми його ознайомлено, проте через сімейні обставини він не може виїхати на стажування в Луганську область, оскільки 29.01.2020 його батьку була зробленаоперація та в ході операції виявлено онкологічне захворювання. Що спричинило неоюхідність догляду за ним.
Тобто, у відповідності до вимог ч.2 ст. 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, позивач негайно повідомив безпосередньому керівнику про відсутності можливості відбути на стажування, ще до видання наказу №162 від 28.01.2019 .
Крім того, на час надходження оскаржуваного наказу до Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області, позивач з 31.01.2020 року по 18.02.2020 р. перебував на лікуванні. Про перебування на лікуванні позивач повідомляв до Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області. Цей факт відповідачем визнається і не заперечується.
За викладених обставин та з врахуванням приписів Положення № 1625, суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку, що в діях позивача відсутні ознаки дисциплінарного проступку .
Суд першої інстанції акцентував увагу на тому, що за наслідками службового розслідування ні у висновку, ні у спірних наказах не вказано жодного конкретного факту неналежного виконання обов`язків позивачем, не встановлено факт вчинення дисциплінарного проступку, не надано юридичної кваліфікації його дій чи бездіяльності та наслідків цього.
Крім того, слід зазначити про невідповідність запропонованого дисциплінарного стягнення характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини позивача, не враховано характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, попередню поведінку позивача та його ставлення до виконання посадових обов`язків.
Також, колегія суддів звертає увагу, що позивач не підпадав під жодну з категорій осіб, яким необхідно пройти стажування, визначену Положенням № 1625, і тому не підлягав направленню на стажування, що не було враховано при притягненні його до відповідальності. Посилання відповідача на лист Національної поліції України від 26 січня 2018 р. колегія суддів оцінює критично, оскільки вказаний лист не має нормативного характеру і не може змінювати вказане Положенням № 1625.
Натомість, апелянтом зазначені висновки та твердження суду першої інстанції не спростовані. Доказів обґрунтованості прийняття щодо позивача наказу №162 від 28.01.2019 , апелянтом, як органом владних повноважень не надано.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.
Таким чином, констатувавши протиправність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та його звільнення, суд першої інстанції обґрунтовано вважав наявними підстави до поновлення позивача на службі та стягнення з Головного управління Національної поліції у Київський області на користь позивача середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу починаючи з 11 квітня 2020 року  по 14 грудня 2020 р. (по дату винесення рішення у справі).
Згідно з положеннями  ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, що, на думку колегії апеляційного адміністративного суду, дотримано судом першої інстанції.
Згідно ч. 1  ст. 315 КАС України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Керуючись ст. ст. ,  308,  315,  316,  321,  322,  325,  328,  329,  331 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року -  без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст.  328,  329 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                      В.О. Аліменко 
Судді                                                                                          Н.В. Безименна
                                                                                                    А.Ю. Кучма