ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року 
м. Київ
справа № 826/11385/17
адміністративне провадження № К/9901/4765/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Олендера І.Я.,
суддів: Гончарової І.А.,  Ханової  Р.Ф., 

розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до Луганської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 листопада 2018 року (суддя Аблов Є.В.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 4 лютого 2019 року (судді: Мєзєнцев Є.І. (головуючий), Файдюк В.В., Чаку Є.В.) у справі № 826/11385/17.

У С Т А Н О В И В:
І. Суть спору
Короткий зміст позовних вимог
1. Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - позивач, ПАТ «КБ «Надра») звернулось до суду з позовом до Луганської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області (далі - відповідач, контролюючий орган, Луганська ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області) про визнання протиправною бездіяльності Луганської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області по неповерненню ПАТ «КБ «Надра» грошових коштів (надміру сплачених грошових зобов`язань), зобов`язання Луганської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області повернути ПАТ «КБ «Надра» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців,15, ідентифікаційний код 20025456, п/р НОМЕР_1 , банк отримувача - Національний банк України, МФО 300001) грошові кошти (надміру сплачені грошові зобов`язання)  на суму  21 488,26 грн.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період проведення антитерористичної операції суб`єкти господарювання звільняються від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліком, передбаченим частиною четвертою статті 4 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», у зв`язку з чим позивачем було надміру сплачено грошових зобов`язань на суму 21 488,26 грн.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 листопада 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 4 лютого 2019 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
4. Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що наявність у позивача податкового боргу станом на час звернення до контролюючого органу із відповідною заявою, зумовлює відсутність правових підстав для повернення надміру сплачених сум грошового зобов`язання з орендної плати за землю у відповідності до приписів пункту 43.1 статті 43 Податкового кодексу України.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» подала касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 листопада 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 4 лютого 2019 року та прийняти рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» у повному обсязі.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
6. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 26.03.2007 між Луганською міською радою та Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» (правонаступник - позивач) укладено договір оренди землі, відповідно до якого останнім прийнято в тимчасове платне користування земельну ділянку загальною площею 0,0643 га, що знаходиться за адресою: м. Луганськ, вул. К.Маркса, 26-А, строком на 49 років.
Відповідно до пункту 8 Договору оренди землі від 26.03.2007, річна орендна плата встановлюється у розмірі земельного податку (річного) у гривнях, збільшеного на коефіцієнт 2,5, тобто 250 відсотків земельного податку (річного), який діє на момент укладення договору оренди землі у гривнях. Згідно пункту 11 Договору оренди землі від 26.03.07, орендна плата сплачується за базовий податковий (звітній період), який дорівнює календарному місяцю, у грошовій безготівковій формі щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Судами попередніх інстанцій з наявних в матеріалах справи платіжних доручень встановлено, що за квітень-грудень 2014 року позивачем по договору оренди землі від 26.03.2007 було сплачено орендні платежі: 30.05.2014 - 1 878,22 грн, меморіальний ордер № 149599558, за квітень 2014 року (з 14.04 до 30.04 - 1 064,32 грн); 25.06.2014 - 219,04 грн, меморіальний ордер № 153897918, за травень 2014; 25.06.2014 -                  1 633,39 грн, меморіальний ордер № 153888862, за травень 2014; 28.07.2014 -                              1 878,22 грн, меморіальний ордер № 159075975, за червень 2014; 22.08.2014 -               1 878,22 грн, меморіальний ордер № 163365299, за липень 2014; 26.09.2014 -                 1 878,22 грн, меморіальний ордер № 168537086, за серпень 2014; 21.10.2014 -               1 878,22 грн, меморіальний ордер № 171881355, за вересень 2014; 21.11.2014 -             1 878,22 грн, меморіальний ордер № 175625216, за жовтень 2014; 19.12.2014 -              1 878,22 грн, меморіальний ордер № 178267455, за листопад 2014; 27.01.2015 -                           1 878,21 грн, меморіальний ордер № 180895477, за грудень 2014. За період з 14.04.2014 по 30.12.2014 позивачем сплачені кошти за договором оренди землі у розмірі 16 064,28 грн.
Відповідно до акта звірення розрахунків платника з бюджетом № 2421-20 від 01.11.2013 за ПАТ «КБ «Надра» обліковувалась переплата по надходженню від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах, крім розміщення окремих видів відходів як вторинної речовини у розмірі 3 981,82 грн та сума надміру сплачених коштів по надходженню від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення у розмірі 14,80 грн.
На підставі листа ПАТ «КБ «Надра» за вих. № 1-4-14968 від 27.11.2013 та відповідно до акта звірення розрахунків платника з бюджетом № 5806-20 від 31.01.2014 з вказаної надміру сплаченої суми збору 3975,48 грн було зараховано (меморіальний ордер № 134095459 від 04.03.2014) у якості оплати орендної плати по Договору оренди землі від 26.03.2007 за: березень 2014 року - 1878,22 грн; квітень 2014 року - 1878,22 грн, травень 2014 року (частково) - 219,04 грн.
Також, судами попередніх інстанцій встановлено, що 28 вересня 2012 року між Алчевською міською радою та ПАТ «КБ «Надра» було укладено Договір оренди землі відповідно до якого ПАТ «КБ «Надра» прийняло в тимчасове платне користування земельну ділянку загальною площею 0,4347 га, що знаходиться за адресою: Луганська область, м. Алчевськ, вул. Леніна, буд. 62 , строком до 01.09.2017. Відповідно до пункту 9 вказаного договору оренди землі від 28.09.2012, орендна плата вноситься орендарями у грошовій формі. На час укладення договору розмір орендної плати становить для ПАТ «КБ «Надра» 633,15 грн, що складає 7,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік, за користування умовною часткою земельної ділянки розміром 0,0115 га для експлуатації вбудовано-прибудованого нежитлового приміщення № 137 (відділення банку). Відповідно до пункту 10 вказаного договору, щороку станом на 1 січня орендна плата за землю індексується на коефіцієнт індексації. Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженою Кабінетом міністрів України формою, що заповнюється під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії. Відповідно до пункту 11 договору оренди землі від 28.09.2012, терміни внесення орендної плати встановлюються згідно діючого законодавства та узгоджуються з органами, які здійснюють облік та нарахування орендної плати.
За квітень-грудень 2014 року ПАТ «КБ «Надра» по договору оренди землі від 28.09.2012 було сплачено орендних платежів: 26.05.2014 - 633,15 грн, меморіальний ордер № 06, за квітень 2014 року (з 14.04 до 30.04 - 358,78 грн); 25.06.2014 -         633,15 грн, меморіальний ордер № 06, за травень 2014 року; 28.07.2014 - 633,15 грн, меморіальний ордер № 159130673, за червень 2014 року; 22.08.2014 - 633,15 грн, меморіальний ордер № 163387607, за липень 2014 року; 25.09.2014 - 633,15 грн, меморіальний ордер № 168396572, за серпень 2014 року; 21.10.2014 - 633,15 грн, меморіальний ордер № 171858697, за вересень 2014 року; 21.11.2014 - 633,15 грн, меморіальний ордер № 175625501, за жовтень 2014 року; 19.12.2014 - 633,15 грн, меморіальний ордер № 178267452, за листопад 2014 року; 27.01.2015 - 633,15 грн, меморіальний ордер № 180895474, за грудень 2014 року. Таким чином за період з 14.04.2014 до 30.12.2014 сплачені ПАТ «КБ «Надра» кошти по договору оренди землі від 28.09.2012 складають 5 423,98 грн.
Позивач 24.03.2017 за вих. № 1-4-2084 та вих. № 1-4-2086 звернувся до Луганської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області з заявами про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань, у відповідь на які відповідачем не вжито ніяких заходів по поверненню позивачу надміру сплачених грошових зобов`язань та відповіді на зазначені заяви не надано.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що спірні правовідносини виникли у період проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.
Судами першої та апеляційної інстанції зазначено, що Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.
Законом України № 1669-VIІ від 02.09.2014 «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон № 1669-VIІ) визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.
Абзацом першим статті 2 Закону № 1669-VIІ визначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.
Статтею 6 Закону № 1669-VII було встановлено, що під час проведення АТО суб`єкти господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення АТО, звільняються від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.
Період проведення АТО - це час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення АТО або військових дій на території України (абзац перший статті 1 Закону № 1669-VII).
Суди першої та апеляційної інстанції зазначили, що зазначеним Законом № 1669-VII встановлено пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території, а саме щодо податку який сплачується суб`єктами господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення АТО. Вказані норми Закону № 1669-VII не суперечать вимогам Податкового кодексу України.
Перелік земельних ділянок державної та комунальної власності, на які розповсюджуються пільги, встановлені статтею 6 Закону № 1669-VII, визначається виходячи з переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, згідно переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до вимог пункту 5 статті 11 Закону № 1669-VII. Остаточний перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, буде затверджено у десятиденний строк з дня закінчення антитерористичної операції (абзац третій пункту 5 статті 11 Закону № 1669-VII).
Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1053-р від 30.10.2014, яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. У подальшому, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Тобто, зазначене розпорядження Кабінету Міністрів України було чинним та не скасовувалось, його дія лише була зупинена на відповідний час.
2 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Пунктом 1 та 3 вказаного розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053».
Вказаними розпорядженнями затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція з початку її проведення та на час звернення позивача із даним позовом до суду.
Згідно з додатками до розпоряджень Кабінету Міністрів України від 02.12.2015          № 1275-р та № 1053-р від 30.10.2014, до зазначених населених пунктів належить       м. Луганськ. З огляду на викладене, пільги, встановлені статті 6 Закону № 1669-VII, поширювались на позивача як платника орендної плати за землю.
Відповідно до статті 11 Закону № 1669-VII, Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.
Суди попередніх інстанцій обґрунтовано зазначили, що стаття 6 Закону № 1669-VII мала пряму дію та не вимагала додаткового вчинення будь-яких дій (отримання сертифікату про засвідчення форс-мажорних обставин, тощо) для звільнення від сплати від орендної плати.
Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що не заперечувалось відповідачем, що позивачем було подано уточнюючі декларації з плати за землю за 2014-2016 роки.
Законом України про внесення змін до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування» від 17.05.2016 внесено зміни до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», які набрали чинності з 08.06.2016. Статті 6 і 7 Закону № 1669-VII були викладені у наступній редакції: «Звільнити суб`єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону»; «Скасувати суб`єктам господарювання орендну плату за користування державним та комунальним майном, розташованим в населених пунктах, згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону». Серед іншого, також доповнено статтю 4 Закону № 1669-VII частиною 4 наступного змісту: «Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію».
Таким чином, судами встановлено та зазначено, що м. Луганськ та м. Алчевськ значиться у переліку населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження чи у переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення відповідно до вказаних переліків населених пунктів, а позивач був звільнений від сплати орендної плати за користування земельними ділянками, розташованими за адресою: Луганська область, м. Алчевськ, вул. Леніна, буд. 62 та м. Луганськ, вул. К.Маркса, 26-А . Таким чином, судами встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що позивачем було сплачено орендну плату за користування земельними ділянками (що не заперечується відповідачем) та вказана сума є такою, що сплачена позивачем надміру.
Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що 24.03.2017 позивач звернувся до відповідача з заявами, у яких просив повернути надміру сплачену суму орендної плати за земельні ділянки у розмірі  5 423,98 грн за земельну ділянку, що розташована за адресою: м. Алчевськ, вул. Леніна, 62 та у розмірі 16 090,07 грн за земельну ділянку, що розташована за адресою: м. Луганськ, вул. К.Маркса, 26-А . Однак, з наданих судам доказів встановлено, що за позивачем, згідно даних ІТС «Податковий борг» станом на 28.03.2017 обліковується податковий борг по території України в сумі 97 525 126,34 грн, у тому числі по Луганській області в сумі                    68 868,66 грн, а саме: м. Алчевськ - 632,14 грн; м. Лисичанськ - 22 348,53 грн;              м. Свердловськ - 1516,81 грн; Жовтневий район м. Луганськ - 2815,38 грн; по                м. Алчевську з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код КДБ 18010400) в сумі 632,14 грн; по м. Лисичанську з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченої юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код КДБ 18010400) в сумі 17 991,89 грн та з земельного податку з юридичних осіб (код КДБ 18010400) в сумі 4 356,64 грн; по м. Свердловську з земельного податку з юридичних осіб (код КДБ 18010500) в сумі 1516,81 грн; по м. Сєвєродонецьку з орендної плати з юридичних осіб (код КДБ 18010600) в сумі 35 524,04 грн та з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплаченого юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код КДБ 18010400) в сумі 6031,76 грн; по Жовтневому району                  м. Луганська з земельного податку з юридичних осіб (код КДБ 18010500) в сумі 2815,38 грн.
Загальний податковий борг по Луганській області в сумі 68 868,66 грн підтверджується витягами з інтегрованих карток платника податку ПАТ «КБ «Надра», код ЄДРПОУ 20025456, станом на 28.03.2017. Також згідно ІТС «Податковий блок» станом на 17.05.2018 за позивачем обліковується податковий борг по території України в сумі 160 090 930,91 грн, у тому числі по Луганській області в сумі                   101 369,79 грн: м. Алчевськ - 632,14 грн; м. Лисичанськ - 24 103,37 грн;                          м. Свердловськ - 1 516,81 грн; м. Сєвєродонецьк - 72 302,09 грн; Жовтневий район  м. Луганськ - 2815, 38 грн; по м. Алчевську з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код КДБ 18010400) в сумі 632,14 грн; по м. Лисичанську з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченої юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код КДБ 18010400) в сумі 19 746,73 грн та з земельного податку з юридичних осіб (код КДБ 18010400) в сумі 4356,64грн; по м. Свердловську з земельного податку з юридичних осіб (код КДБ 18010500) в сумі 1516,81 грн; по м. Сєвєродонецьку з орендної плати і юридичних осіб (код КДБ 18010600) в сумі 63 802,05 грн та з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплаченого юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код КДБ 18010400) в сумі 8105,29 грн; по Жовтневому району м. Луганська з земельного податку з юридичних осіб (код КДБ 18010500) в сумі 2815,38 грн. Загальний податковий борг по Луганській області в сумі                  101 369,79 грн підтверджується витягами з інтегрованих карток платника ПАТ «КБ «Надра», код ЄДРПОУ 20025456, станом на 17.05.2018.
ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
7. В доводах касаційної скарги позивач цитує норми матеріального та процесуального права, перелічує порушення, які на його думку допущено контролюючим органом в частині неповернення позивачу надміру сплачених сум грошового зобов`язання, вказує на неврахування судами першої та апеляційної інстанцій окремих положень пункту 43.1 статті 43 Податкового кодексу України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), зокрема, позивач зазначає, що вказана норма не містить прямої заборони на повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошового зобов`язання неплатоспроможному банку, що у своїй сукупності призвело до неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушень норм процесуального права при прийнятті рішення.
8. Відповідач надіслав відзив на касаційну скаргу, в якому вказує на правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права та просить залишити скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін.
9. Касаційний розгляд справи проведено у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.
ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
10. Податковий кодекс України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин):
10.1. Пункти 43.1, 43.3-43.5 статті 43.
Помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та  статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.
Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.
Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.
10.2. Пункт 54.1 статті 54.
Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
10.3. Пункт 57.1 статті 57.
Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
10.4. Пункт 287.3 статті 287.
Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції
11. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша  статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону, що діяла до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ»).
12. Доводи касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені у адміністративному позові, апеляційній скарзі та з урахуванням яких суди попередніх інстанцій вже надавали оцінку встановленим обставинам справи. У ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій було надано належну оцінку доказам, наданих сторонами на підставі статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час прийняття судами рішень).
13. Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права та встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність правових підстав для повернення позивачу помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання за його відповідними заявами поданими до контролюючого органу.
Відповідно до пункту 43.1 статті 43 Податкового кодексу України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та  статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
Колегія суддів зазначає, що вказана норма, чинного на момент виникнення спірних правовідносин податкового законодавства, передбачала право платника податків на повернення помилково та/або надміру сплаченого суми грошового зобов`язання за відсутності у такого платника податкового боргу.
У справі, що розглядається судами першої та апеляційної інстанцій встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами (що не заперечувалось позивачем та не спростовано жодними належними, достатніми та допустимими доказами), що за позивачем станом на 28.03.2017 обліковується податковий борг по території України в сумі 97 525 126,34 грн, у тому числі по Луганській області в сумі  68 868,66 грн. Загальний податковий борг по Луганській області в сумі 68 868,66 грн підтверджується витягами з інтегрованих карток платника податку ПАТ «КБ «Надра», код ЄДРПОУ 20025456, станом на 28.03.2017. Також судами встановлено, що згідно ІТС «Податковий блок» станом на 17.05.2018 за позивачем обліковується податковий борг по території України в сумі 160 090 930,91 грн, у тому числі по Луганській області в сумі 101 369,79 грн. Загальний податковий борг по Луганській області в сумі         101 369,79 грн підтверджується витягами з інтегрованих карток платника ПАТ «КБ «Надра», код ЄДРПОУ 20025456, станом на 17.05.2018.
Таким чином, у справі, що розглядається, судами першої та апеляційної інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, з урахуванням положень пункту 43.1 статті 43 Податкового кодексу України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), відсутність підстав для повернення позивачу помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання за його відповідними заявами поданими до контролюючого органу.
14. Судами першої та апеляційної інстанції в повній мірі встановлено фактичні обставини справи та надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених позивачем у адміністративному позові та апеляційній скарзі, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, а, отже, і наведені позивачем доводи в касаційній скарзі не спростовують правильних по суті висновків судів першої та апеляційної інстанцій.
15. Крім того, колегія судів зазначає, що відповідно до  статті 8 Конституції України,  статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України  та частини першої  статті 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»  суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну  відповідь  на  кожний аргумент. Тому за наведених вище підстав, якими Суд обґрунтував своє рішення, не вбачається необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у справі.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
16. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 листопада 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 4 лютого 2019 року слід залишити без задоволення.
17. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
18. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону, що діяла до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ»).
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 листопада 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 4 лютого 2019 року у справі № 826/11385/17 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді | І.Я.Олендер І.А. Гончарова   Р.Ф. Ханова