Ухвала
 
13 травня 2021 року
м. Київ
 
справа № 639/7226/17
провадження № 61-3106ск21
Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Лідовця Руслана Анатолійовича від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , судді Жовтневого районного суду м. Харкова Іванової Ірини Володимирівни, треті особи: Державна казначейська служба України, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2019 року, додаткове рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 13 грудня  2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 грудня 2020 року,
встановив:
У березні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2019 року, додаткове рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 грудня 2020 року.
Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16 березня 2021 року визнано наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними, відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги, а касаційну скаргу залишено без руху. Встановлено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.
Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08 квітня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про конфлікт інтересів відмовлено.
Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08 квітня 2021 року ОСОБА_1 поновлено строк на касаційне оскарження судового рішення та продовжено строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі від 16 березня 2021 року. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.
27 квітня 2021 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Лідовця Р. А., яка обґрунтована порушенням суддею-доповідачем норм Конституції України, ЦПК України, законів України та присяги судді. Зазначає, що суддя-доповідач незаконно, на його думку, зобов`язав сплатити судовий збір за подання касаційної скарги та уточнити підстави (підставу), на яких (якій) подається касаційна скарга з визначенням передбачених (передбаченої) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), вважаючи, що він такі підстави вказав. Крім того, послався на те, що безпідставно не задоволено його заяву про конфлікт інтересів.
Ухвалою Верховного Суду від 12 травня 2021 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Лідовця Р. А. визнано необґрунтованою та передано до відповідного структурного підрозділу суду для виконання вимог статті 40 ЦПК України.
Відповідно до статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат,     сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.
Згідно з частиною одинадцятою статті 40 ЦПК України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.
У частині другій та третій статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, та визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.
На виконання вимог частини третьої статті 40 ЦПК України заяву про відвід судді Лідовця Р. А. у порядку, установленому частиною першою статті 33 ЦПК України, передано судді Верховного Суду Тітову М. Ю.
Відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічна думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
Зміст заяви ОСОБА_1 про відвід судді Лідовця Р. А. не свідчить про наявність підстав, передбачених статтею 36 ЦПК України, та зводиться до незгоди заявника з прийнятими суддею процесуальними рішеннями, тому у задоволенні заяви про відвід необхідно відмовити.
Керуючись статтями 33, 36, 40, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ухвалив:
У задоволенні заяви  ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Лідовця Р. А. відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                             М. Ю. Тітов