ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3106/21 Справа № 185/11047/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Перекопський М. М. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
       головуючого судді – Петешенкової М.Ю.,
       суддів – Городничої В.С., Лаченкової О.В., 
       розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
       за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства акціонерний банк "УкргазБанк"
       на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2020 року
       у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства акціонерний банк "УкргазБанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

                                                        В С Т А Н О В И Л А:

       У грудні 2019 року ПАТ АБ «УкргазБанк» звернулося до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 08 лютого 2013 року між банком та  ОСОБА_1  укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 414 000,00 грн. зі сплатою за користування кредитом 19,8% річних. 
       З метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором в той же день між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки.
        ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 13 листопада 2019 року виникла заборгованість у розмірі 453 437, 79 грн, з яких: 389 258, 29 грн заборгованість за тілом кредиту; 64 179, 50 грн – заборгованість за нарахованими процентами за кредитом за період з 01 липня 2014 року по 30 квітня 2015 року, яку ПАТ АБ «УкргазБанк» просив стягнути з відповідачів на свою користь.
       Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2020 року позов ПАТ АБ "УкргазБанк" задоволено частково.
       Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «УкргазБанк» заборгованість за кредитним договором № 2233/92-321/04 від 08 лютого 2013 року в сумі 388 704, 87 грн
       Вирішено питання про судові витрати.
       Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позичальник порушував строки виконання зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим у відповідачів виник солідарний обов`язок сплатити заборгованість за кредитним договором, яка утворилась з грудня 2016 року, в той час, як в частині вимог про стягнення заборгованості за нарахованими процентами, необхідно відмовити, оскільки така заборгованість виникла поза межами строку позовної давності. 
       Не погодившись з рішенням суду в частині залишених без задоволення вимог, ПАТ АБ «УкргазБанк» звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило рішення суду в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення вимог.
       Апеляційну скаргу мотивовано тим, що відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за процентами, суд першої інстанції залишив поза увагою, що сплив строку позовної давності за окремим періодичним платежем не свідчить про сплив позовної давності щодо інших періодичних платежів.
       Крім того, відповідно до положень кредитного договору закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання тих зобов`язань, що лишились невиконаними.
       З огляду на те, що рішення суду першої інстанції оскаржується в частині вимог про стягнення заборгованості за процентами, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення лише в цій частині.
Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи не надходило.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині без змін, з огляду на таке.
       Судом встановлено, що 08 лютого 2013 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2233/92-321/04, за умовами якого, остання отримала від банку кредит у сумі 414 000, 00 грн. на придбання житлової нерухомості строком по 07 лютого 2028 року. За користування кредитними коштами у межах строку кредитування процентна ставка встановлена у розмірі 19,8 % річних. За користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені цим Договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлена у розмірі 24,8 % річних. 
Згідно договору поруки № 2233/92П-321/04 від 08 лютого 2013 року ОСОБА_2 поручився за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору № 2233/92-321/04 від 08 лютого 2013 року. 
На підтвердження свого позову, банком надано розрахунок заборгованості за кредитним договором № 2233/92-321/04 від 08 лютого 2013 року, який свідчить про те, що станом на 13 листопада 2019 року виникла заборгованість у розмірі 453 437, 79 грн., з яких: 389 258, 29 грн. заборгованість за тілом кредиту; 64 179,50 грн. заборгованість за нарахованими процентами (а.с. 6-11).
       Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за нарахованими процентами,  суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущено позовну давність щодо цієї вимоги, оскільки заборгованість виникла за період з 01 липня 2014 року по 30 квітня 2015 року.
       Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, з огляду на таке.
       Відповідно до положень статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
       Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.
       Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
       За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України).
       Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу (п. 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12). 
       Враховуючи, що спірна заборгованість в частині нарахованих процентів в розмірі 64 179,50 грн. виникла за період з 01 липня 2014 року по 30 квітня 2015 року, тоді як банк звернувся до суду з позовом лише 09 грудня 2019 року, правильним є висновок суду про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості в частині нарахованих процентів за період з 01 липня 2014 року по 30 квітня 2015 року в розмірі 64 179,50 грн., оскільки такі вимоги заявлені за межами позовної давності.
       Отже, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. 
Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
       Доводи апеляційної скарги не спростовують законності рішення суду, зводяться до незгоди з висновками суду та тлумаченням норм матеріального права.
       За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.
       Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення в оскаржуваній частині, розподілу не підлягають.
       Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

       Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерний банк "УкргазБанк"в оскаржуваній частині - залишити без задоволення.
       Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2020 рокув оскаржуваній частині - залишити без змін.
       Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

       Головуючий:                                                                М.Ю.Петешенкова

        Судді:                                                                 В.С. Городнича
                       
                                                                                О.В. Лаченкова