ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 р. 	Справа № 520/16416/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Мінаєвої О.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Зінченко А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 23.12.20 року по справі № 520/16416/2020
за позовом  ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області
про визнання рішення, дій чи бездіяльності протиправними та зобов`язання вичнити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просила суд:
- визнати рішення, дії чи бездіяльність відповідача щодо не виплати недоотриманої пенсії позивачки за період з 07.10.2009 р. по 13.06.2017 р. протиправними і дискримінаційними;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області виплатити недоотриману пенсію ОСОБА_1 за період 07.10.2009 р. по 13.06.2017 р., відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначала, що рішенням Конституційного суду України №25-рп/2009 від 07.10.2009 року визнані неконституційними положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які забороняли виплату пенсій при виїзді на постійне проживання за кордон. 14.06.2017 року позивачка звернулась до пенсійного органу із заявою про поновлення виплати її пенсії, однак отримала відмову, у зв`язку з чим позивачка звернулась до суду. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2018 року, яке було змінене Харківським апеляційним адміністративним судом у постанові від 18.07.2018 року, визнали протиправним та скасували рішення Шевченківського об`єднаного УПФУ м. Харкова щодо відмови у поновленні пенсії позивачу та зобов`язали здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 з 14.06.2017 року. 20.05.2020 року Велика палата ВС дійшла висновку, що статті 122, 123 (статті 99, 100 у редакції, чинній до 15.12.2017 року) КАС України не підлягають застосуванню до спорів, які виникли у зв`язку з поновленням виплати раніше призначених пенсій громадянам, які проживають за її межами на підставі рішення Конституційного суду України №25-рп/2009 від 07.10.2009 року. Враховуючи усунення підстав, з яких позовна заява ОСОБА_1 в частині позовних вимог про зобов`язання здійснити перерахунок і виплату пенсії з 07.10.2009 року по 13.06.2017 року була залишена без розгляду, позивач звертається до суду з даним позовом.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2020 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання рішення, дій чи бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, позивач в апеляційній скарзі звертає увагу, з тексту рішення від 24.01.2018 слідує, що питання строку поновлення пенсії взагалі не було предметом розгляду суду.
Також, позивач звертає увагу на те, що в самому рішенні від 24.01.2018 та постанові від 18.07.2018 суд апеляційної інстанції так само як і суд першої інстанції жодним чином не аналізує і не розглядає спір стосовно права позивачки на отримання пенсії за період з 07/10/2009 по 13/06/2017 року, а тільки визначає момент з якого відповідач зобов`язаний поновити виплату пенсії.
Позивач зазначає, що враховуючи усунення підстав за яких недоотримана пенсія позивачки за період 07.10.2009 року по 13.06.2017 року була не виплачена та те, що спір позивачки на отримання її пенсії протягом вказаного періоду залишився не вирішеним - позивачка звернулася до суду, з даним позовом в якому просила не поновити пенсію, а виплатити недоотриману пенсію за вказаний вище період.
Позивач вважає, що суд першої інстанції помилково відмовив у задоволені позову у справі, обґрунтовуючи своє рішення тим, що буцім-то заявлена позовна вимога ОСОБА_2 про виплату її недоотриманої пенсії за період з 07.10.2009 року по 13.06.2017 року вже розглядалася та була вирішена судом.
На думку позивача, даний спір не є тотожним минулому, адже у минулій справі позивачка зверталася до суду з приводу її права на поновлення виплати пенсії, а в дійсній справі вона звертається щодо виплати її недоотриманої пенсії.
Крім того, позовні вимоги позивачки у минулій справі за період з 07.10.2009 року по 13.06.2017 року були залишені без розгляду. Минула справа позивачки стосувалася встановлення її права на поновлення виплати її пенсії.
Позивач наголошує, що відповідач виконав рішення суду та постановив рішення про поновлення пенсії позивачки, проте порушив її право на виплату її недоотриманої пенсії за період з 07.10.2009 року по 13.06.2017 року.
На підставі чого позивачка звернулася до суду стосовно виплати її недоотриманої пенсії за період з 07.10.2009 року по 13.06.2017 року, адже відповідно до ст.46 Закону про пенсії встановлено: «Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів».
На думку позивача, немає жодних підстав вважати, що звернення у даній справі тотожне вже вирішеному спору у минулій адміністративній справі, а тому дана підстава для відмови у задоволені позову є неправомірною - адже, предметом оскарження є виплата пенсії, а не її поновлення і позовні вимоги за інший період.
Відповідач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначає, що правовідносини, з приводу яких було подано адміністративний позов, апеляційну скаргу, та відповідні їм обставини встановлені рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2018 та постановою Хакрівського апеляційного адміністратвиного суду від 18.07.2018 по справі № 820/6533/17, а отже не підлягають доказуванюю у справі, що наразі розглядається.
Відповідач наголошує, що 14.06.2017 ОСОБА_1 звернулась до Упрвління із заявою про поновлення виплати пенсії.
Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ від 19.10.2000 передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. 
Відповідач вважає, що оскільки пенсія ОСОБА_1 не нарахована, отже права на компенсацію втрати частини доходів вона немає.
Також слід зазначити, що позивач звернувся до суду із позовом 18.11.2020, тобто із пропущенням строку звернення до суду, встановленого ст. 122 КАС.
Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Відповідач наголошує, що адміністративному позові позивач не наводить поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 14.06.2017 року зверталась до Шевченківського об`єднаного УПФУ м. Харкова із заявою про поновлення виплати її пенсії.
Шевченківське об`єднане УПФУ м. Харкова у своєму рішенні відмовило позивачу у поновленні виплати її пенсії.
22.12.2017 року ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Шевченківського об`єднаного управління пенсійного фонду України міста Харкова про вимогу про зобов`язання провести поновлення та виплату пенсії за віком з 07.10.2009 року - шляхом призначення її знову, відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться у пенсійній справі, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2018 року у справі №820/6533/17 вказаний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України міста Харкова з приводу відмови у поновлення виплати пенсії, оформлене протоколом №11 від 16.06.2017 р. Зобов`язано Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України міста Харкова повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.04.2017 р. про поновлення виплат раніше призначеної пенсії. В решті вимог позов залишено без задоволення.
Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.07.2018 року у справі №820/6533/17 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2018 року було скасовано в частині зобов`язання Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.04.2017 р. про поновлення виплат раніше призначеної пенсії. Прийнято в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги задоволені частково, зобов`язано Шевченківське об`єднане управління пенсійного фонду України м. Харкова поновити позивачу виплату пенсії за віком з 14.06.2017 року з врахуванням індексації. В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2018 року по справі №820/6533/17 – залишено без змін.
Так, правовідносини, з приводу яких подано даний позов, та відповідні їм обставини встановлені рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2018 року та постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.07.2018 року по справі №820/6533/17, а отже не підлягають доказуванню у справі, що наразі розглядається.
В рамках справи №820/6533/17 судом встановлено, що ОСОБА_1 з 18.04.1991 року отримувала пенсію за віком. У зв`язку із виїздом на постійне місце проживання до Ізраїлю в 1993 році виплата пенсії була припинена. На даний час ОСОБА_1 постійно проживає в Ізраїлі, має громадянство України. 14.06.2017 року представник ОСОБА_1 в її інтересах звернувся до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова із заявою про поновлення виплати раніше призначеної пенсії. Шевченківське об`єднане управління пенсійного фонду України м. Харкова рішенням від 16.06.2017 року відмовило у поновленні позивачу виплати пенсії, з огляду неподання заяви особисто пенсіонером, неподання паспорту громадянина України, документа з даними про місце проживання громадянина на території України.
В рамках розгляду зазначеної справи суд прийшов до висновку про те, що з метою ефективного захисту порушеного права ОСОБА_1 на отримання пенсії слід зобов`язати Шевченківське об`єднане управління пенсійного фонду України м. Харкова поновити їй виплату пенсії за віком саме з 14.06.2017 року.
В справі №820/6533/17 і в даній адміністративній справі предмет спору один і той же, підстави ті самі, а саме: звернення ОСОБА_1 14.06.2017 року до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова із заявою про поновлення виплати раніше призначеної пенсії з 07.10.2009 року і рішення-відмова Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова із заявою про поновлення виплати раніше призначеної пенсії у задоволенні даної заяви.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2018 року по справі №820/6533/17, яке в частині скасоване постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.07.2018 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії з 07.10.2009 року відмовлено, отже позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів наголошує, що вищезазначеними рішеннями залишено без задоволення вимогу ОСОБА_1 щодо поновлення пенсії з 07.10.2009 по 13.06.2017 включно, отже зазначену позовну вимогк вже вирішено судом. Тобто, набрало законної сили рішення суду у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Отже посилання позивача на те, що позовна вимога за період з 07.10.2009 по 13.06.2017 була залишена без розгляду є безпідставними та необгрунтованим.
Правовідносини, з приводу яких подано даний позов, та відповідні їм обставини встановлені рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2018 року та постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.07.2018 року по справі №820/6533/17.
Таким чином, в справі №820/6533/17 і в даній адміністративній справі предмет спору один і той же, підстави ті самі, а саме: звернення ОСОБА_1 14.06.2017 року до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова із заявою про поновлення виплати раніше призначеної пенсії з 07.10.2009 року і рішення-відмова Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова із заявою про поновлення виплати раніше призначеної пенсії у задоволенні даної заяви.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Умовами застосування п.4 ч. 1 ст. 238 КАС України для закриття провадження є:
- тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають);
- остаточне вирішення тотожного спору постановою чи ухвалою, яка перешкоджає повторному зверненню до суду (про відмову у відкритті провадження чи закриття провадження);
- набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.
Закриття провадження у справі у цьому разі можливе лише за умови, що постанова чи ухвала, яка набрала законної сили, постановлена за позовом, який є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.
Пунктом 4 ч.1 ст.78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Частиною 1 ст. 319 КАС України встановлено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що за наявності постанови Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2018 року у справі №820/6533/17 яка набрала законної сили з тотожного спору, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, слід закрити провадження в даній адміністративній справі згідно ст. 319 КАС України. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2020 по справі № 520/16416/2020 - скасувати
Провадження у справі 520/16416/2020 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання рішення, дій чи бездіяльності протиправними та зобов`язання вичнити певні дії закрити.. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.О. Кононенко 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.А. Калиновський    О.М. Мінаєва