ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/632/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №692/1187/20 Категорія:  	Чепурний О. П. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Бондаренко С. І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       15 квітня 2021 року : Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Фетісової Т.Л.
за участю секретаря Любченко Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 09 лютого 2021 року, ухваленого у складі судді Чепурного О.П., у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, -
в с т а н о в и в :
У листопаді 2020 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17 липня 2018 року о 15 годині 20 хвилин в смт. Драбів, Черкаської області по вулиці Шевченка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ (державний номерний знак НОМЕР_1 ), яким керував водій ОСОБА_1 та автомобіля ВАЗ (державний номерний знак НОМЕР_2 ), яким керував водій ОСОБА_2 , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль ВАЗ (державний номерний знак НОМЕР_2 ) та завдано шкоди власнику зазначеного транспортного засобу. 
Згідно довідки №3018199006487671 про дорожньо-транспортну пригоду та постанови Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 03 жовтня 2018 року (справа №692/645/18), дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 п.12.1 Правил дорожнього руху України. 
В порушення вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правову відповідальність ОСОБА_1 за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент дорожньо-транспортної пригоди застраховано не було.
Потерпіла особа, а саме власник транспортного засобу ВАЗ (державний номерний знак НОМЕР_2 ) звернувся до позивача із заявою про відшкодування заподіяної шкоди. 
Відповідно до Наказу №10766 від 26 листопада 2018 року та вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір виплати сплачений потерпілому склав 4 440 гривень 41 копійка, яке МТСБУ було сплачено згідно платіжного доручення №1014189 від 26 листопада 2018 року. 
Розмір витрат МТСБУ, пов`язаних з регламентною виплатою за зазначеним вище страховим випадком склав 5 825 гривень 41 копійка в яку зараховано крім вище зазначеної виплати ще 1385 гривень витрат на збір документів та визначення розміру шкоди щодо зазначеного страхового випадку.
Таким чином, до МТСБУ у порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від ОСОБА_1 компенсації у повному обсязі регламентної виплати – матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля ВАЗ (державний номерний знак НОМЕР_2 ), внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 17 липня 2018 року о 15 годин 20 хвилин в Черкаській області, в смт. Драбів по вулиці Шевченка. 
З метою досудового врегулювання спору позивачем 28 жовтня 2019 року було направлено на адресу відповідача претензію вих. №СУ/51624/4 від 28 жовтня 2019 року простим листом, який на адресу позивача не повертався, отже, був отриманий. Однак, з боку відповідача не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків. 
На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 5 825 гривень 41 копійка шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 09 лютого 2021 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 5 825 гривень 41 копійку.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач довів належними і допустимими доказами, які в своїй сукупності підтверджують право позивача на відшкодування понесених витрат у розмірі виплаченого відшкодування завданої матеріальної шкоди в результаті ДТП, а також витрат понесених внаслідок проведення оцінки завданої шкоди внаслідок ДТП.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення районного суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції скаржнику надіслано не завірені копії документів, які було додано до позовної заяви, що є порушенням принципу матеріального та процесуального права, а саме принцип рівності сторін. 
Платіжні доручення №993478 від 21 вересня 2018 року та №1014189 від 26 листопада 2018 року оформлені з порушенням законодавства, оскільки на даті отримання банком немає штампу банку та підпису відповідного робітника банку. 
Оцінка пошкодженого автомобіля була проведена на 46 день після ДТП, а його огляд здійснено на 32 день після ДТП, а повинно було бути проведено на 10 робочий день після отримання повідомлення про ДТП. Водночас, заява про дорожньо-транспортну пригоду була написана на 8 день після події. 
Оцінювач, який проводив оцінку авто ОСОБА_3 не внесений до реєстру судових експертів.
Позивачем порушено п.3 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України №5417 від 23 лютого 2006 року «Про затвердження Порядку залучення Моторним (транспортним) страховим бюро України аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, для визначення причин настання страхових випадків та розміру збитків», оскільки причини настання ДТП не визначені за допомогою залучення аварійного комісара чи експерта, а договір на оцінку з оцінювачем ФОП ОСОБА_4 укладено в 2015 році, однак ДТП сталося 2018 року. 
Оцінювача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 немає в переліку осіб, які відповідають кваліфікаційним вимогам та можуть займатися визначенням причин настання страхового випадку        та розміру збитку.
Звіт про оцінку №1435 від 31 серпня 2018 року є неналежним та недопустимим доказом в силу вимог ч.5 ст. 106 ЦПК України, оскільки у ньому не зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, і що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. 
Сплачена позивачем за оцінку пошкодженого транспортного засобу сума в розмірі 1385 гривень не є страховим відшкодуванням, згідно із законодавством. 
Страхове відшкодування (регламентна виплата) сплачене безпідставно, оскільки відсутня заява потерпілого про ДТП подана до МТСБУ; довідка про ДТП №3018199006487671 не має юридичної сили, оскільки не підписана, та оформлена з порушеннями; наказ №10766 від 26 листопада 2018 року «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_2 » підписаний особою, яка не мала на це право.
Звіт про оцінку №1435 від 31 серпня 2018 року та дефектна відомість №1435 від 17 серпня 2018 року виконані з порушенням законодавства України. 
Згідно Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 03 жовтня 2018 року (справа № 692/645/18) апелянт був визнаний винним у скоєнні ДТП, яке сталося 17 липня 2018 року близько 14 години 50 хвилин. Винним у скоєнні ДТП, яке сталося 17 липня 2018 року о 15 годині 20 хвилин ОСОБА_1 не був визнаний винним.
Сума завданого збитку завищена, оскільки не вірно вказаний час виконання ремонтно-відновлювальних та малярних робіт, не вказана площа фарбування за видами деталей, вартість деталей завищена, площа фарбування завищена майже вдвічі, виходячи с площі замінених деталей (ліве переднє крило) та площі передньої лівої двері, ціна нормо-години малярних робіт та ремонтних робіт вказана без зазначення джерела інформації, не вказано джерело інформації стосовно вартості замінених деталей, не має розшифровки стосовно того, що включено до вартості матеріалів до малярних робіт, не розшифровано, що включено в вартість мілких деталей, мийка авто вказана загальна, хоча ремонтних робіт потребує нижня частина ТЗ, у техпаспорті на ТЗ САС 082131 колір авто вказаний як «синій», а в дефектній відомості №1435 від 17 серпня 2018 року - синій металік (тип фарби), в Звіті про оцінку №1435 від 31 серпня 2018 року тип фарби зазначається як «масло-лак», коефіцієнт ринку регіону, який враховує відмінність поточних цін продажу та пропозиції до продажу у відповідному регіоні від цін з довідкової літератури береться як 1,а повинен бути 0,97.
Також у звіті не вказано термін дії сертифікату суб`єкта оціночної діяльності, номер, дата видачі посвідчення про підвищення кваліфікації, дані про час проведення огляду КТЗ оцінювачем, відомості про комплектність та укомплектованість КТЗ, відомості про склад оновлених складників КТЗ, інформаційні ознаки виконаного відновлювального ремонту, інші обставини, які мають значення для розв`язання поставлених питань, відомості про виявлені під час огляду дефекти, пошкодження, а також обґрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт з їх усунення чи інших способів урахування дефектів, перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки та припущення, у межах яких проводилася оцінка, графічна розгортка побудови пошкодженого або розукомплектованого КТЗ з відображенням характеру пошкоджень або протокол технічного огляду з посиланням на характер і обсяг його пошкодження.
У відзиві на апеляційну скаргу Моторне (транспортне) страхове бюро просило апеляційну скаргу залишити без розгляду, а рішення місцевого суду без змін. 
Зазначає, що потерпіла особа - ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ у термін визначений ст. 37.1.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземно-транспортних засобів».
Відповідач не заявляв клопотання про призначення у справі автотехнічної або товарознавчої експертизи та не надав належних доказів, які б спростували висновки звіту.
Запрошення на огляд пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля було направлено від експерта, адреса якого відповідає адресі, вказаній в звіті про оцінку пошкодженого автомобіля, який діє на підставі Договору з МТСБУ.
Оцінка пошкодженого автомобіля була виконана на підставі та згідно Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року №1074/8395 та разом з іншими доказами - дефектною відомістю ТЗ з описом пошкоджень, фото пошкоджень, підтверджує розмір завданої шкоди. Отже, у відповідності до статей 76, 77, 79 ЦПК України Звіт про оцінку автомобіля ВАЗ (державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ) є належним та достовірним доказом у справі. 
Виклик та присутність відповідача на огляді пошкодженого транспортного засобу є можливим, але необов`язковим. 

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Приписами ч.2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, а саме довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №3018199006487671, яка підписана посадовою особою, що 17 липня 2018 року о 15 годині 20 хвилин сталася дорожньо-транспортна пригода, наїзд на транспортний засіб, що стоїть по ходу руху, за участю автомобіля ВАЗ 210994-20, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та ВАЗ 21011, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 п. 10.9 Правил дорожнього руху України (а.с. 7).
Підстави для звільнення від доказування встановлені статтею 82 ЦПК України, згідно частини 6 якої, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Постановою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 03 жовтня 2018 року по справі №692/645/18 встановлено, що 17 липня 2018 року близько 14 години 50 хвилин, ОСОБА_1 в смт. Драбів Черкаської області по вулиці Шевченка, керуючи автомобілем ВАЗ 21011, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не врахував дорожньої обстановки та швидкості руху, здійснив наїзд на автомобіль ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_2 , чим порушив п. 12.1 ПДР. ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні визнав (а.с. 8).
Вказаною постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 8).
Отже, з огляду на те, що вину ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 17 липня 2018 року по вулиці Шевченка в смт. Драбів Черкаської області, встановлено судовим рішенням, такі обставини звільняються від доказування в силу норм процесуального закону. 
Різниця в хвилинах скоєної дорожньо – транспортної пригоди є опискою, яка вирішується у відповідному порядку та не спростовує вину відповідача в такій пригоді.
Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Законом України «Про страхування» встановлено види обов`язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (пункт 9 частини 1 статті 7 Закону). 
Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Статтями 3 та 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Згідно централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі – МТСБУ) станом на 17 липня 2018 року відсутній чинний договір страхування щодо транспортного засобу державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 9).
Отже, на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 17 липня 2018 року по вулиці Шевченка в смт. Драбів Черкаської області, відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі
Відповідно до абзацу 2 п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. 
Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (абз.2 ч.1 ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
За змістом статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика).
Відповідно до п.п. 34.2 та 34.4 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.
МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону (п. 40.3 ст. 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Пунктом 1 Порядку залучення Моторним (транспортним) страховим бюро України аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, для визначення причин настання страхових випадків та розміру збитків, затвердженого розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України 23 лютого 2006 року №5417 (у редакції розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 27 жовтня 2011 року №67), визначено, що представниками МТСБУ, яких останнє залучає для визначення причин настання страхових випадків та розміру збитків у випадках, що призводять до регламентних виплат з централізованих страхових резервних фондів МТСБУ є аварійні комісари, експерти або юридичні особи у штаті яких є аварійні комісари або експерти. 
Частиною 1 статті 7 Закону України «Про судову експертизу» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що судово-експертну діяльність у кримінальному провадженні здійснюють державні спеціалізовані установи, а в інших випадках - також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.
За змістом статей 5,6 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» суб`єктами оціночної діяльності зокрема є суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону. Оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону.
Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що кваліфікаційне свідоцтво оцінювача є документом, який підтверджує достатній фаховий рівень підготовки оцінювача за програмою базової підготовки для самостійного проведення оцінки майна. Форми кваліфікаційних свідоцтв оцінювача встановлюються Фондом державного майна України. Право на отримання кваліфікаційного свідоцтва набувають фізичні особи, які мають закінчену вищу освіту, пройшли навчання за програмою базової підготовки та стажування протягом одного року у складі суб`єкта оціночної діяльності разом з оцінювачем, який має не менше ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, отримали його позитивну рекомендацію та успішно склали кваліфікаційний іспит.
Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави стверджувати, що оцінювач, який отримав кваліфікаційне свідоцтво являється фахівцем у галузі знань у сфері оціночної діяльності, відтак в розумінні ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» являється експертом, а тому можуть бути представниками МТСБУ, яких останнє залучає для визначення розміру збитків у випадках, що призводять до регламентних виплат з централізованих страхових резервних фондів МТСБУ, тому доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими.
Пунктом 56 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року №1440 визначено, що звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити: опис об`єкта оцінки, який дає змогу його ідентифікувати; дату оцінки та дату завершення складення звіту, а у разі потреби - строк дії звіту та висновку про вартість майна відповідно до вимог законодавства; мету проведення оцінки та обґрунтування вибору відповідної бази оцінки; перелік нормативно-правових актів, відповідно до яких проводиться оцінка; перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки; виклад усіх припущень, у межах яких проводилася оцінка; опис та аналіз зібраних і використаних вихідних даних та іншої інформації під час проведення оцінки; висновки щодо аналізу існуючого використання та найбільш ефективного використання об`єкта оцінки; виклад змісту застосованих методичних підходів, методів та оціночних процедур, а також відповідних розрахунків, за допомогою яких підготовлено висновок про вартість майна; письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість; висновок про вартість майна; додатки з копіями всіх вихідних даних, а також у разі потреби - інші інформаційні джерела, які роз`яснюють і підтверджують припущення та розрахунки.
Судом встановлено, що 31 серпня 2018 року ФОП ОСОБА_4 на підставі договору з МТСБУ №2015/0012 від 10 грудня 2015 року та доручення №3.1-05/51624/вих./8 від 10 серпня 2018 року по справі №51624, було складено звіт №1435 про оцінку автомобіля ВАЗ-210994 реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 13). 
Оцінку доручено оцінювачу, ОСОБА_3 , який перебуває у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_4 на підставі трудового договору №22774 від 06 вересня 2006 року, кваліфікаційне свідоцтво МФ №6322 від 04 жовтня 2008 року, видане Фондом державного майна України (а.с. 13,16).
Метою оцінки є визначення ринкової вартості ВАЗ-210994 реєстраційний номер НОМЕР_2 на момент ДТП, визначення вартості його відновлювального ремонту, визначення коефіцієнту фізичного зносу складників, визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників та визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ-210994 реєстраційний номер НОМЕР_2 . Оцінка була здійснена зокрема на підставі Методики. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ ВАЗ-210994 реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 4 977 гривень 08 копійок, в тому числі ПДВ 20% за винятком вартості ремонтно-відновлювальних робіт (а.с. 13). 
Зміст та форма звіту №1435 про оцінку автомобіля ВАЗ-210994 реєстраційний номер НОМЕР_2 відповідає вимогам Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року №1440, тому доводи скаржника в цій частині безпідставні. 
За змістом п.35. ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.
04 серпня 2018 року потерпілий ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ із заявою про здійснення страхового відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 17 липня 2018 року в смт. Драбів, Черкаської області, за участю транспортного засобу ВАЗ 210994-20 номерний знак НОМЕР_2 та транспортного засобу ВАЗ-21011 номерний знак НОМЕР_1 . Належне відшкодування просив здійснити шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ОСОБА_2 № НОМЕР_3 (а.с. 11).
Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати)(абз.1 п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його (п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Наказом МТСБУ №10766 від 26 листопада 2018 року «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_2 » прийнято рішення сплатити на рахунок ОСОБА_2 4 440,41 гривень за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Номер справи 51624 (а.с. 19).
Згідно платіжного доручення №1014189 від 26 листопада 2018 року МТСБУ сплачено на рахунок № НОМЕР_3 грошові кошти в сумі 4 440 гривень 41 копійка, призначення платежу виплата по справі №51624, згідно наказу №10766 від 26 листопада 2018 року, ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_4 , КР 5168-7573-6404-9645, т.з. НОМЕР_2 (а.с. 20).
За змістом п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. 
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що за наявності підстав визначених законом, позивачем було здійснено регламентну виплату потерпілому в розмірі, встановленому у звіті про оцінку майна. Внаслідок проведення такої виплати, у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача, як до винної особи, а тому місцевий суд дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, відтак суд відхиляє доводи скаржника щодо безпідставності здійсненої виплати. 
За змістом п. 21.1 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст. 1166 ЦК України).
06 вересня 2018 року ФОП ОСОБА_4 було виставлено рахунок-фактуру №153 за експертні послуги по справі №51624 згідно договору 2015/0012 від 10 грудня 2015 року КТЗ ВАЗ-210994 реєстраційний номер НОМЕР_2 за огляд пошкодженого КТЗ, складання звіту про оцінку пошкодженого КТЗ, виїзд на місце огляду пошкодженого автомобіля в смт. Драбів, Черкаської області (відстань в одну сторону 72,9 км), телеграфні послуги, у сумі 1 385 гривень (а.с.18).
Згідно платіжного доручення №993478 від 21 вересня 2018 року МТСБУ було сплачено на рахунок ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 1 385 гривень, призначення платежу: оплата послуг аваркома (експерта) по справі №51624, згідно рах. №153 від 06 вересня 2018 року (а.с. 20).
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що сплачені згідно платіжного доручення №993478 від 21 вересня 2018 року грошові кошти не є страховим відшкодуванням, однак являються майновими втратами, які позивач вимушений був понести для встановлення розміру збитку, внаслідок неправомірної поведінки відповідача, тому така майнова шкода також підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь МТСБУ відповідно до вимог ч.1 ст. 1166 ЦК України. 
Доводи апеляційної скарги про те, що повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду було подано з порушенням визначених строків, не можуть бути підставою для задоволення даної скарги, оскільки Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме пунктом 37.1 статті 37 встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких може бути відмовлено у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати), зокрема у разі невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. 
Відтак, враховуючи відсутність обставин визначених пунктом 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», наявність інших порушень вимог цього закону не можуть слугувати підставою для відмови у здійсненні регламентної виплати. 
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України).
Доказів, які б підтверджували, що сума завданого збитку є завищеною скаржником не надано, тому доводи апеляційної скарги в цій частині задоволенню не підлягають.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про судову експертизу» атестовані відповідно до цього Закону судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України. Особа або орган, які призначають або замовляють судову експертизу, можуть доручити її проведення тим судовим експертам, яких внесено до державного Реєстру атестованих судових експертів, або іншим фахівцям з відповідних галузей знань, якщо інше не встановлено законом.
Оскільки положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» імперативно не визначено, що експертні дослідження, пов`язані із визначенням розміру збитків, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди повинні бути проведені виключно судовими експертами, які внесені до державного Реєстру атестованих судових експертів, виконання звіту про оцінку особою, яка не внесена до реєстру судових експертів не суперечить вимогам чинного законодавства. 
Також помилковим є посилання скаржника на вимоги ч.5 ст. 106 ЦПК України, за змістом якої у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, оскільки звіт проведений з метою виконання Моторним (транспортним) страховим бюро своїх обов`язків, щодо регламентної виплати, а не для подачі до суду, а тому відповідач, у разі незгоди з її розміром, мав би надати свої докази чого не зробив.
Безпідставні доводи скаржника щодо порушення принципу рівності сторін, оскільки наявні в матеріалах справи докази, які надані позивачем, засвідчені належним чином, відповідно до вимог абз. 2 ч.5 ст.95 ЦПК України.
Посилання апелянта на невідповідність наявних в матеріалах справи платіжних доручень Інструкції №7 «Про безготівкові розрахунки в господарському обороті України» не заслуговують на увагу, оскільки така інструкція втратила чинність на підставі Постанови Нацбанку №135 від 29 березня 2001 року. 
Доводи апеляційної скарги про невідповідність платіжних доручень вимогам п.2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України 21 січня 2004 року № 22 за змістом якого банк платника на всіх примірниках прийнятих розрахункових документів і на реєстрах обов`язково заповнює реквізити «Дата надходження» і «Дата виконання», а банк стягувача – «Дата надходження в банк стягувача» якщо ці реквізити передбачені формою документа), засвідчуючи їх підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку. На документах, прийнятих банком після закінчення операційного часу, крім того, ставиться штамп «Вечірня», є необґрунтованими, у зв`язку з тим, що такі реквізити відсутні на платіжних дорученнях, а тому вчинення таких дій не є обов`язковим. 
Подана позовна заява відповідала вимогам закону, а представник який її підписав, мав відповідні повноваження, що посвідчується належним чином завіреною довіреністю.
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 09 лютого 2021 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до  ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою – без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст постанови виготовлений 15 квітня 2021 року.

Судді