ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 605/533/20	Головуючий у 1-й інстанції Горуц Р.О. 	
Провадження № 22-ц/817/521/21 	Доповідач - Парандюк Т.С.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2021 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Парандюк Т.С. 
суддів -  Дикун С. І., Храпак Н. М., 
за участі секретаря —Панькевич Т.І.
та сторін —представника ОСОБА_1 адвоката Цибульського В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції із застосуванням власних технічних засобів цивільну справу № 605/533/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 25 листопада 2020 року, ухваленого суддею Горуц Р.О., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, - 

В С Т А Н О В И В:

       у вересні 2020 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.
       В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що його сімейний стан на даний час змінився, він вдруге одружився і від даного шлюбу народилась дитина, а тому він немає можливості сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку та просить зменшити розмір стягуваних з нього аліментів на утримання сина до 1/4 частки усіх видів його заробітку.
       Рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 25 листопада 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів відмовлено.
       Судові витрати покладено на позивача в межах ним понесених.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 25 листопада 2020 року, та ухвалити нове рішення, яким змінити розмір аліментів, визначений рішенням Обухівського районного суду Київської області від 16 червня 2017 року щодо стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно в розмірі 1/3 частини зі всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття на стягнення з нього користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно в розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходу але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття.
       В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначив, що на даний час на його утриманні перебуває три особи: дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , від другого шлюбу та син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , від першого шлюбу, якому він сплачує аліменти у розмірі 1/3 частки від свого доходу — 3081,98 грн. На даний час його матеріальний стан погіршився, оскільки на утриманні має дружину і неповнолітнього сина від другого шлюбу, на яких він витрачає значні кошти.
       З його доходу 9245,93 грн, він витрачає на утримання дружини 2270 грн., на своє утримання 2270 грн. та дітей: сина ОСОБА_7 1921 грн. і сина ОСОБА_6 3081,98 грн., що в сукупності перевищує його дохід.
       На даний час він може сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частки доходу від свого заробітку, що складатиме 2395 грн., що передбачено вимогами ч. 2 ст. 182 СК України.
       Він працює офіційно і заробітну плату отримує офіційно. Заборгованості по аліментах не має.
       Представник ОСОБА_1 адвокат Цибульський В.В. подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 у якому зазначив, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження ОСОБА_8 , не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.
       До позовної заяви не надано документів, які б свідчили про те, що дружина ОСОБА_2 перебуває на його утриманні. Крім того, позивачем не було надано документів, які б підтверджували суму витрачених коштів на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
       Зменшення розміру аліментів, не буде відігравати на користь дитини, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 та буде суперечити її інтересам.
       18 травня 2021 року на адресу апеляційного суду ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Подану ним апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити.
       Представник ОСОБА_3 адвокат Цибульський В.В. апеляційну скаргу ОСОБА_2 не визнав, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.
       Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.
       Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
       Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження ОСОБА_8 , не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Також зазначив, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою, а також, що визначений розмір аліментів, який підлягає стягненню із позивача на користь відповідача на утримання їх сина — ОСОБА_4 за рішенням Обухівського районного суду Київської області, відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину — ОСОБА_8 , без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини - ОСОБА_4 та суперечитиме її інтересам.
       З такими висновком суду колегія суддів не погоджується.
       Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
       Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
       Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із відповідачкою.
       Вказаний шлюб, рішенням Обухівського районного суду Київської області від 16 грудня 2016 року, яке набрало законної сили, розірвано.(а.с. 9)
       Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 16 червня 2017 року із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9 стягнуто аліменти на утримання їх сина — ОСОБА_4 , щомісячно в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 28 квітня 2017 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.10).
       Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 30 червня 2017 року, яка набрала законної сили, виправлено помилку у резолютивній частині рішення суду від 16 червня 2017 року, а саме замість 1/4 частини зі всіх видів доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 28 квітня 2017 року до досягнення дитиною повноліття, виправлено на 1/3 частину зі всіх видів доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 28 квітня 2017 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 11).
       Із довідки про доходи, виданої ТОВ "Люстдорф" від 10 лютого 2020 року за вих. № 23 видно, що дохід позивача із відрахуванням податків, який працює торговельним представником, за період з серпня 2019 року по січень 2020 року становить 67653,15 грн., з яких 18151,77 грн. - сплачено аліментів (а.с. 12).
       07 вересня 2019 року ОСОБА_2 вдруге зареєстрував шлюб із ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 07 вересня 2019 року, виданим Обухівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. (а.с.13)
       Від вказаного шлюбу у них народився син — ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 03 січня 2020 року. (а.с. 14)
       Із довідки за вих. № 46 від 11 лютого 2020 року. виданої управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області, вбачається, що ОСОБА_10 перебуває на обліку в Обухівському управлінні соціального захисту населення та одержує державну соціальну допомогу при народженні дитини з 01 жовтня 2019 року по 31 грудня 2022 року (а.с. 15).
       Із характеристики учня 4-А класу гімназії біотехнологій № 177 м. Києва за вих. №122 від 10 червня 2020 року, видно, що ОСОБА_2 із вчителями не спілкується, за час навчання його сина ОСОБА_6 до гімназії не приходив і не виявляв зацікавленості у шкільному житті та вихованні дитини (а.с. 79).
       Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
       Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. 
       Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
       Статтями 150, 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
       Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
       Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
       У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 “Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів” розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішення законної сили.
       Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
       Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний стан, оскільки він одружився вдруге і народився син ОСОБА_11 від цього шлюбу, які перебувають на його утриманні.
       Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
       Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
       Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
       Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
       Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
       В силу ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
       Судом першої інстанції залишено поза увагою, що сімейний та матеріальний стан платника аліментів змінились, що є підставою для зміни розміру аліментів, визначеного судовим рішенням. 
       Дружина позивача ОСОБА_10 перебуває у відпустці по догляду за дитиною, що підтверджується довідкою від 11 лютого 2020 року.
       Отже, окрім зміни сімейного стану платника аліментів, підтвердженим є і зміна його майнового стану через понесення додаткового тягаря на утримання дитини та дружини, який був відсутній на час стягнення аліментів. 
       Законом України “Про Державний бюджет України на 2020 рік” встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: починаючи з січня 2020 - 2218 грн., з липня - 2318 грн., з грудня - 2395 грн. 
       Між тим, у силу вимог ст. 180 СК України обов`язок по забезпеченню даного рівня прожиткового мінімуму покладається на обох батьків. 
       Враховуючи те, що змінився сімейний стан позивача, який одружився і народився у нього другий син. Зазначене свідчить на зміну ОСОБА_2 його сімейного та матеріального стану, яке існувало до ухвалення вище згаданого рішення про стягнення із нього аліментів на утримання сина ОСОБА_6 у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно до досягнення повноліття останнього. 
       Беручи до уваги вимоги ст. 192 СК України, колегія суддів вважає, що зміна сімейного стану позивача і є самостійною підставою для зменшення розміру стягнутих із нього аліментів. 
       Крім того, колегія суддів ураховуючи рівність обов`язків батьків на утримання дитини, вважає, що сума матеріального забезпечення сина ОСОБА_6 у разі зменшення аліментів із 1/3 до 1/4 частини не порушить його право на гідний рівень життя.
       Згідно із п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
       З урахуванням вищезазначеного та положень ст. 376 ЦПК України, колегія суддів вважає, що постановлене судом першої інстанції рішення підлягає зміні шляхом зменшення стягнення аліментів із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно із 1/3 до 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.
       Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційній інстанції покласти на ОСОБА_2 в межах ним понесеними у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.
       Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_2 — задовольнити.
       Рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 25 листопада 2020 року змінити, зменшивши стягнення аліментів із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП : НОМЕР_3 ) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителька АДРЕСА_2 , РНОКПП : НОМЕР_4 ) на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно із 1/3 до 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.
       Судові витрати за розгляд справи в апеляційній інстанції покласти на ОСОБА_2 в межах ним понесених.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       Повний текст постанови складено 21 травня 2021 року.

Головуюча                                                                        Т.С. Парандюк

Судді:                                                                        С.І. Дикун

                                                                               Н.М. Храпак