П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2021 року
м. Рівне

Справа № 555/1056/20
Провадження № 22-ц/4815/508/21

Головуючий в Березнівському районному суді 
Рівненської області: суддя Собчук А.Ю.
Час, дата і місце ухвалення рішення суду
першої інстанції: о 14 год. 57 хв. 14 січня 2021 року
в м. Березне Рівненської області 
Повний текст рішення складено: 20 січня 2021 року 

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: суддя Хилевич С.В. 
судді: Боймиструк С.В., Шимків С.С.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 14 січня 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу освіти, молоді та спорту Березнівської районної державної адміністрації Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2 , Орлівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Березнівської районної ради Рівненської області; про стягнення заборгованості із заробітної плати,
в с т а н о в и в:
У червні 2020 року в суд звернулася ОСОБА_1 з позовом до Відділу освіти, молоді та спорту Березнівської районної державної адміністрації Рівненської області (далі – Відділ освіти), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2 ; про стягнення заборгованості із заробітної плати. 
Мотивуючи свої вимоги, покликалась на те, що вона працювала на посаді вчителя англійської і німецької мов в Орлівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Березнівської районної ради Рівненської області (далі – Орлівська ЗОШ). Згодом, наказом від 24 травня 2019 року, її було звільнено за п. 2 ст. 40 КЗпП України. Проте за період з вересня 2012 року по вересень 2018 року роботодавець не виплачував їй заробітну плату в повному об`ємі, адже здійснював заниження їй тарифного розряду, недоврахування надбавок за вислугу років, престижність та перевірку зошитів. Крім того, не виплатив середній заробіток за час вимушеного прогулу за лютий-березень 2016 року, липень – грудень 2017 року та травень - серпень 2018 року. Також не виплатив лікарняні, відпускні та одноразові допомоги. Стверджувала, що відповідач зменшив стаж роботи працівника та знищив її трудову книжку. Вважала, що роботодавець повинен сплачувати податок з фізичних осіб за свій рахунок. 
З наведених спонукань просила зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити їй заробітну плату в сумі 57 659,50 гривень відповідно до повного обліку спеціального стажу. 
У поданому відзиві Відділ освіти просив у задоволенні позову відмовити. Зазначав, що заробітна плата позивачу нарахована і виплачена за вказаний нею період у повному обсязі. Так, в період з 2018 по 2019 рік управлінням Держпраці у Рівненській області були здійснені інспектування відповідача та перевірено порядок нарахування і виплати заробітної плати позивачу. За результатами перевірки були складені відповідні акти, якими вимоги позивача спростовуються повністю. 
При цьому відповідач просив залучити до участі в справі як третю особу Орлівську ЗОШ.
Ухвалою Березнівського районного суду Рівненської області від 22 липня 2020 року залучено Орлівську ЗОШ як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.
Окремою ухвалою Березнівського районного суду Рівненської області від 30 жовтня 2020 року зобов`язано управління Держпраці у Рівненській області провести перевірку, інспекційне відвідування, з питань додержання законодавства про працю Відділом освіти в частині нарахування та виплати заробітної плати педагогічному працівнику, вчителю ОСОБА_1 за період з 01 вересня 2012 року по листопад 2018 року включно, а саме наявність або відсутність порушень вимог законодавства про працю з боку Відділу освіти.
Ухвалою Березнівського районного суду Рівненської області від 14 січня 2021 року в задоволенні клопотання представника позивача – адвоката Захарчука М.І. про заміну неналежного відповідача - Відділу освіти належним відповідачем – Комісію з припинення юридичної особи публічного права Відділу освіти - відмовлено.
Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до розпорядження голови Рівненської обласної державної адміністрації від 12 січня 2021 №5 "Про утворення комісії з реорганізації Березнівської районної державної адміністрації шляхом приєднання до Рівненської районної державної адміністрації та затвердження її персонального складу" розпочато процедуру ліквідації, яка є незавершеною, Відділ освіти функціонує як окрема юридична особа публічного права. Процедура припинення його функціонування не закінчена. 
Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 14 січня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. 
Постановляючи своє рішення, суд виходив із недоведеності та необґрунтованості вимоги позивача, оскільки об`єктивних і переконливих доказів на спростування представлених роботодавцем документів щодо відсутності заборгованості з заробітної плати ОСОБА_3 надано не було. 
На рішення суду позивачем подано апеляційну скаргу, де вона покликалась на його незаконність та необґрунтованість, які полягали у невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.
На обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що суд попередньої інстанції неправильно визначив предмет спору, адже позивачем оскаржувались протиправні дії відповідачів, а саме відмова у нарахуванні заробітної плати, подачі звітності до контролюючих органів. Посилалась на те, що суд залишив поза увагою наданий нею розрахунок, який в сукупності з наявними в матеріалах справи документальними даними, а також встановленими чинним законодавством порядком та підставами нарахування заробітної плати доводить обґрунтованість позовних вимог. На переконання заявника, суд, постановляючи окрему ухвалу 30 жовтня 2020 року, порушив принцип безсторонності розгляду справи та вимоги процесуального права щодо доказування. Такі порушення полягали й в тому, що суд не вирішив питання про витребування доказів для підтвердження позовних вимог, зокрема, відомостей з контролюючих органів, що привели до невідповідності у нарахуваннях заробітної плати. 
З викладених мотивів просила скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позов у повному обсязі, а також вирішити питання про належність відповідача у справі.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
Як з`ясовано, позивач працювала в Орлівській ЗОШ на посаді вчителя англійської та німецької мови. 24 травня 2019 року наказом по навчальному закладу №01-09\53\к\тв ОСОБА_1 вивільнено з роботи з 27 травня 2019 року за пунктом 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, тобто в зв`язку із виявленою невідповідністю займаній посаді унаслідок недостатньої кваліфікації.
Спірні відносини виникли з того приводу, що роботодавець проводив оплату праці позивача з недодержанням норм виплати відповідно до тарифних розрядів, зменшував відсотки ставки заробітної плати для нарахування престижності, не нараховував такі відсотки, зменшував відсоткову ставку заробітної плати для нарахування надбавки за вислугу років, порушив порядок надання щорічної основної відпустки, не врахував суми нарахованого середнього заробітку за час вимушеного прогулу, не здійснив виплату допомоги по тимчасовій втраті непрацездатності, безпідставно зменшував розмір щорічної грошової винагороди (посадовий оклад) та кількість робочих днів. 
Внаслідок таких дій утворилась заборгованість зі заробітній плати з 2012 року по 2019 рік, у виплаті якої позивачу відмовили, що спонукало зверненню її до суду. 
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Позивачем було подано до суду розрахунок належних до стягнення сум, де йшлося про те, що Відділ освіти заборгував перед нею такі виплати: за 2012 рік, а саме вересень 795,30 гривень, за жовтень 365, 40 гривень, за листопад 659,53 гривень, за грудень 1 531,47 гривень, заборгованість; за 2013 рік – січень 1 318,71 гривень, за лютий 963,20 гривень, за жовтень 2 745,88 гривень; 2014 рік - за січень 723,84 гривень, за березень 167,54 гривень, за квітень 273,77 гривень; за 2015 рік - за вересень 817,13 гривень, за листопад 1 129,35 гривень; за 2016 рік - за січень 819,79 гривень, за березень 3 604, 97 гривень, за квітень 3 518,25 гривень, за жовтень 1 046,06 гривень, за листопад 3 642, 40 гривень, за грудень 1 497,26 гривень; за 2017 рік - за січень 1692,83 гривень, за лютий 1 769, 82 гривень, за березень 2 209,54 гривень, за квітень 1 729, 16 гривень, за травень 8 973,14 гривень, за червень 1 997,07 гривень, за липень 5 895,34 гривень, за серпень 6 195,20 гривень, за вересень 6 195,20 гривень, за жовтень 12 390,40 гривень, за листопад 6 195,20 гривень, за грудень 1 636,72 гривень; за 2018 рік - за січень 5 887,77 гривень, за лютий 4 142,14 гривень, за квітень 7 865,46 гривень, за травень 6 822,40 гривень, за червень 6 822,40 гривень, за липень 4 264 гривень, за серпень 3 807,08 гривень, за вересень 1 850,56 гривень, за жовтень 566,87 гривень (а.с. 79 – 80).
В прохальній частині розрахунку заявник просила зобов`язати Відділ освіти здійснити нарахування та виплату заробітної плати в сумі 57 659,50 гривень відповідно до повного обліку спеціального стажу. 
В подальшому позивач подала уточнений розрахунок, де йшлося про порушення роботодавцем законодавства з оплати праці та були здійсненні обрахування заборгованості з заробітної плати відповідно до посадових окладів, за престижність, вислугу років та перевірку зошитів. 
Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.
Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з пунктом 63 Інструкції "Про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти", ствердженої наказом Міністерства освіти України від 15 квітня 1993 року оплата праці педагогічних працівників установ і закладів освіти провадиться виходячи із встановлених ставок заробітної плати (посадових окладів) з урахуванням підвищень, фактичного обсягу педагогічної роботи, доплат та надбавок.
Навчальне навантаження між вчителями, викладачами та іншими педагогічними працівниками розподіляється керівником установи за погодженням з профспілковим комітетом залежно від кількості годин, передбачених навчальними планами, наявності відповідних педагогічних кадрів та інших конкретних умов, що склались у закладі з дотриманням Кодексу Закону про працю України.
Повно і правильно встановивши обставини справи та застосувавши при вирішенні спірних правовідносин норми матеріального права, які підлягали застосуванню, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову. 
Покликання на заборгованість з заробітної плати спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, актами управління Держпраці у Рівненській області (№РВ76/980/АВ від 16 травня 2018 року, №РВ167/955/АВ від 26.07.2018 року, №РВ2219855АВ від 17.08.2018 року, №РВ265/980/АВ від 06 вересня 2018 року та №РВ271/980/АВ від 12 березня 2019 року), складеними в період з 2018-2019 навчальний рік за результатами перевірки нарахування і виплати заробітної плати ОСОБА_1 , а також розрахунковими листами. 
Фактів невиплати заробітної плати за результатами розгляду справи не встановлено і обставини, на які покликається заявник, не ґрунтуються на доказах.
За правилами ж ч. 1 ст. 12, ч.ч. 5-6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Щодо тверджень заявника про те, що суд неправильно визначив предмет спору, то, як зазначалось, відповідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог. 
ОСОБА_1 звернулася з позовом про стягнення заборгованості з заробітної плати, де просила зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити їй заробітну плату саме в розмірі 57 659,50 гривень. 
Належних заяв про зміну позовних вимог заявником подано не було, тому її аргументи про те, що нею оспорювались саме протиправні дії та бездіяльність, зокрема, відмова у подачі звітності до контролюючих органів апеляційним судом відхиляються. 
До складу диспозитивності належать правомочності щодо: визначення характеру та обсягу позовних вимог або заперечень, їх зміни, тобто збільшення або зменшення; підстав позовних вимог чи заперечень, їх зміни; розпорядження матеріальними правами та процесуальними засобами їх захисту.
При цьому відповідно до п. 2 ч. 2, ч.ч. 3, 5 ст. 49 ЦПК України позивач була вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.
У разі подання будь-якої заяви, передбаченої п. 2 ч. 2 та ч. 3 і 4 цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.
Згідно з ч. 2 ст. 182 ЦПК України заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.
В матеріалах справи наявне подане Лазарець Т.К. в день ухвалення оскаржуваного рішення клопотання про збільшення позовних вимог, однак наведеним вимогам воно не відповідає.
Поготів, під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. 
Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви. 
З цієї ж підстави не переглядається колегією суддів така заявлена в апеляційній скарзі обставина як відсутність нарахувань середнього заробітку згідно з судовим рішенням. 
Також не підлягають з`ясуванню й доводи про незаконність та упередженість при прийнятті Березнівським районним судом окремої ухвали від 30 жовтня 2020 року, позаяк це судове рішення було самостійним предметом оскарження та перевірку його законності надано Рівненським апеляційним судом в своїй постанові від 26 листопада 2020 року. 
Більше того, ця окрема ухвала так і не була виконана, а тому не потягла за собою жодних правових наслідків. 
Не підлягають з`ясуванню при вирішенні спірних правовідносин й взаємовідносини бюджетної установи з контролюючим органом, проведення звірок, розрахунків, сплати податків, тощо.
Як зазначалось, спірні відносини виникли з приводу невиплати заробітної плати позивачу, а не порушень відповідача перед державою у сфері справляння податків і зборів. 
Щодо питання про заміну відповідача правонаступником Відділу освіти, то правової необхідності у здійсненні такої процесуальної дії як у суді першої інстанції, так і в апеляційному суді не встановлено, оскільки відповідач продовжує діяти і відповідних записів про припинення Єдиний державний реєстр підприємств, організацій України не містить.
З приводу порушень норм процесуального права, то згідно з абз. другим ч. 2 ст. 376 ЦПК України такі порушення можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. 
Однак будь-яких фактів про процесуально-правові порушення, що потягли би помилкове розв`язання спірних відносин, заявник не надав, матеріали справи не містять, а апеляційним судом здобуто не було.
Отже, доводи апеляційної скарги не спонукають до скасування оскаржуваного рішення, обставини, на які посилається заявник, були предметом дослідження попереднім судом та фактично зводяться до викладення матеріалів справи із наданням коментарів і тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у зручний для себе спосіб, який має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.
Залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (пункт 32 рішення від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії").
Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення у справах Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.
       Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 14 січня 2021 року – без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:                                                         С.В. Хилевич

Судді:                                                                 С.В. Боймиструк

С.С. Шимків