ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/1470/20  Номер провадження 22-ц/814/1015/21	Головуючий у 1-й інстанції Стрельченко Т. Г.  Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
       головуючого судді: Бондаревської С.М.
       суддів: Абрамова П.С., Пилипчук Л.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 
       на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 20 січня 2021 року
       по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, –
В С Т А Н О В И В :
У листопаді 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог зазначало, що ОСОБА_2 звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 05 грудня 2011 року, згідно якої відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. 
Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі. 
Відповідач свої зобов`язання по договору не виконала, не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості відповідно до умов договору. 
У зв`язку з цим виникла заборгованість, яка станом на 04 жовтня 2020 року становить 17 941 грн. 59 коп. та складається із заборгованості за тілом кредиту – 13 570 грн. 94 коп. (в тому числі: 0,00 грн. – заборгованість за поточним тілом кредиту, 13 570 грн. 94 коп. – заборгованість за простроченим тілом кредиту) та заборгованості за простроченими відсотками – 4 370 грн. 65 коп. 
На даний час відповідачка продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, тому просить стягнути з останньої 17 941 грн. 59 коп. заборгованості, а також судові витрати по справі.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 20 січня 2021 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» – відмовлено.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, АТ КБ «Приватбанк» оскаржило його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» – задовольнити в повному обсязі. Стягнути з відповідача на користь банку судові витрати.
Зазначало, що відповідач після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Активація ним картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору.
Також зазначало, що у виписці доданій до позовної заяви, по руху коштів чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, а також факти використання відповідачем грошей, отримання ним коштів через банкомат, а отже й отримання кредитної картки, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Із виписки вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потів частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами.
Окрім того вказувало, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» банку не повернуті, а також вимоги частини другої ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, що свідчить про порушення прав кредитора і він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Також зазначало, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягнення заборгованості за тілом кредиту.
Окрім цього вважає, що відмовляючи у стягнення відсотків по кредиту, місцевий суд допустив грубе порушення основоположних норм банківського кредитування та ставить під загрозу фінансову стабільність банку, який є системною державною фінансовою інституцією, наносить фінансову шкоду тим споживачам банківських послуг, які розміщають свої кошти у банку на банківських депозитах, які надають іншим споживачам послуг в кредит під певні відсотки.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Згідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 05 грудня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_2 (зараз – ОСОБА_3 ) було укладено кредитний договір б/н, за яким відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку /а. с. 14/. 
Укладений між сторонами договір складається із анкети-заяви /а.с. 16/ та Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті www.privatbank.ua /а.с. 17-40/. За своєю правовою природою вказаний договір є одним із видів кредитного договору. Відповідач взяла на себе зобов`язання повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Заяви та Витягу.
З наданої позивачем виписки за період з 05 грудня 2011 року по 01 серпня 2020 року /а. с. 50-57/ вбачається, що за вищевказаним картковим рахунком відповідачем проводилися операції зі зняття готівкових коштів та внесення коштів на повернення отриманого кредиту, відсотків за користування ним та штрафних санкцій.
Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначив, що в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору станом на 04 жовтня 2020 року, згідно наданого позивачем розрахунку, утворилась заборгованість в розмірі 17 941 грн. 59 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту – 13 570 грн. 94 коп. (в тому числі: 0,00 грн. – заборгованість за поточним тілом кредиту, 13 570 грн. 94 коп. – заборгованість за простро-ченим тілом кредиту) та 4 370 грн. 65 коп. – заборгованості за простроченими відсотками /а.с. 5-13/.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що банком не надано доказів, що саме в тих Умовах та правилах, редакція яких діяла на час підписання кредитного договору в 2011 році, існувало таке поняття як «прострочене тіло кредиту» та були визначені підстави для відповідальності у вигляді нарахування та стягнення простроченого тіла кредиту. Також позичальник при укладенні кредитного договору у вигляді анкети-заяви не підписав жодного документу, який обумовлював би порядок та умови сплати таких платежів як стягнення заборгованості за простроченими процентами.
Колегія суддів не може повністю погодитись з вказаним висновком.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодав-цеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути заборгованість за тілом кредиту, в тому числі за простроченим тілом кредиту та заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 05 грудня 2011 року, посилався на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/ternns/ як невід`ємні частини спірного договору.
Однак, з матеріалів справи не вбачається, що саме з даним Витягом з Умов відповідач ознайомився і погодився, підписуючи заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо користування кредитними коштами та щодо сплати прострочених відсотків за користування кредитними коштами, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту банку належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
Отже у цьому випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої – договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути; укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.рrivatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період – з часу виникнення спірних правовідносин (05 грудня 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (18 листопада 2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За наведених обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами наданий банком Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відпо-відачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Вказане свідчить про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит.
Укладений між сторонами кредитний договір від 05 грудня 2011 року у вигляді заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). 
Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в повному обсязі АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд – шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з розрахунку заборгованості, у ОСОБА_4 перед Банком виникла заборгованість за тілом кредиту у розмірі 13 570 грн. 94 коп./а. с. 13/. Кредитний ліміт, встановлений по кредитній карті був наданий у вигляді поновлю-вальної кредитної лінії, тобто після сплати кредитних коштів позичальник може знову ними користуватись. Відтак, висновок районного суду щодо відсутності заборгованості у вигляді простроченого тіла кредиту не відповідає фактичним обставинам справи.
Відповідач по справі – ОСОБА_5 подала до суду першої інстанції заяву про часткове визнання позовних вимог, однак не скористалася своїм правом на спростування розрахунків банку.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з відповідача  на  користь  банку  суми  заборгованості за тілом кредиту у розмірі 13 570 грн. 94 коп., в зв`язку з чим оскаржуване судове рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, про часткове задоволення позовних вимог. 
В іншій частині рішення слід залишити без змін.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи часткове задоволення позову та часткове задоволення апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судові витрати, понесені зі сплатою судового збору у розмірі 3 972 грн. 78 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, – 
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» – задовольнити частково.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 20 січня 2021 року – скасувати в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту. Ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути із  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором №б/н від 05 грудня 2011 року  в розмірі 13 570 грн. 94 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути із  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати в розмірі 3 972 грн. 78 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий:                                                 Бондаревська С.М.

Судді                                                                                  Абрамов П.С.

Пилипчук Л.І.