П О С Т А Н О В А
                                       І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
16 червня 2021року                                                                                  м. Київ
         
  Справа № 761/5963/20
  Провадження: № 22-ц/824/7632/2021
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О., 
суддів Іванової І.В., Борисової О.В.
секретар Гулієв М.Д.о,
 
 розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Безух Лариси Миколаївни в інтересах Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву» 
на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 лютого 2021 року, ухвалене  під головуванням судді Саадулаєва А.І., 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву», ОСОБА_2 про визнання протиправним наказу про застосування дисциплінарного стягнення,
 
                                                   в с т а н о в и в :
 
У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом,  мотивуючи свої вимоги тим, що вона з 20.08.2013 року працювала у Госпіталі ГУ МВС України в м. Києві, яке в подальшому було перейменовано на ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по м. Києву (госпіталь з поліклінікою), на посаді лікаря-анестезіолога відділення інтенсивної терапії стаціонару. Наказом № 201 о/с від 28.11.2019 року на неї, позивачку, накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за неналежне виконання функціональних обов`язків, за порушення Стандартів (протоколів) лікування та за недотримання вимог ведення медичної документації. Вказаний наказ вважає таким, що винесений всупереч ст. ст. 147,149 КЗпП України, оскільки в неї не відбирались будь-які пояснення, на засіданні лікувально-контрольної комісії присутньою не була, відповідачем не було встановлено чи був насправді факт порушення трудової дисципліни з її боку, в якій формі виявилось таке порушення та причини такого проступку. Окрім того, у зв`язку із накладенням дисциплінарного стягнення, з неї було знято премію у розмірі 95%. За наведених обставин просила суд визнати неправомірним та скасувати наказ ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по місту Києву» від 28 листопада 2019 № 201 о/с «Про застосування дисциплінарного стягнення»; зобов`язати ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по м. Києву (госпіталь з поліклінікою) виплатити 8369,69 грн. премії та моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн. за неправомірні дії останнього. Також просила суд зобов`язати ОСОБА_2 публічно вибачитись та спростувати недостовірну інформацію щодо порушення нею, позивачем, методики Стандартів(протоколів) лікування. 
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 25 лютого 2021 року  позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано наказ ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по місту Києву» від 28 листопада 2019 № 201 о/с «Про застосування дисциплінарного стягнення» у вигляді догани до ОСОБА_1   незаконним.
В іншій частині позовних вимог  відмовлено.
В частині позовних вимог до ОСОБА_2   відмовлено.
Стягнуто з ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по місту Києву» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.
  Не погодившись із таким судовим рішенням,  Безух Л.М. в інтересах ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву» подалаапеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права,просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у позові.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що як підставу для часткового задоволення позову суд визначив недотримання відповідачем 1 процедури, встановленої ст. 149 КЗпП, відповідно до якої власник або уповноважений ним орган до застосування дисциплінарного стягнення повинен зажадати від порушника трудової дисципліни пояснень. Суд вважав доведеним факт витребування від позивачки пояснень з приводу порушень, які стали підставою для оголошення догани, лише в день видання наказу.  В той же час, суд не надав належної оцінки доводам відповідача 1 про неодноразові, починаючи  з 13.11.2019 року, пропозиції позивачці надати пояснення з приводу порушень трудової дисципліни, та доказам, наданим на підтвердження даних обставин. Також зазначила, що невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами, що відповідає  правовому висновку, висловленому Верховним Судом України у постанові від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-2801цс15.
Оскільки ОСОБА_1 рішення суду в частині незадоволених позовних вимог не оскаржується, судом апеляційної інстанції у цій частині не переглядається.
Ухвалами Київського апеляційного суду від 13 квітня 2021 року та 28 квітня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Правом відзиву на апеляційну скаргу, яке передбачене ст. 360 ЦПК України, ОСОБА_1 не скористалась.
В судовому засіданні ОСОБА_4 в інтересах ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву» підтримала апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній, та просила  її задовольнити.
ОСОБА_1 та її адвокати Польский О.Ю.,  Польська М.О. заперечували проти апеляційної скарги,  просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вислухавши пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Як убачається із матеріалів справи, наказом № 88 о/с від 20.08.2013 ОСОБА_1 прийнята на 0,5 ставки лікаря-анестезіолога відділення   інтенсивної терапії стаціонару Госпіталю ГУ МВС України в м. Києві.
Наказом №10 о/с ОСОБА_1 переведена на 0,75 ставки посади лікаря-анестезіолога відділення   інтенсивної терапії стаціонару. Наказом № 19 о/с позивачка переведена на повну ставку  посади лікаря-анестезіолога відділення   інтенсивної терапії стаціонару.
Наказом МВС №1363 від 05.11.2015 року Госпіталь (з поліклінікою) ГУ МВС України в м. Києві перейменовано у Державну установу «Територіальне медичне об`єднання» МВС по м. Києву.
Наказом № 32 о/с від 22.02.2016 позивач переведений на посаду лікаря-анестезіолога відділення анестезіології та інтенсивної терапії стаціонару Госпіталю з поліклінікою.
Згідно п. 1.2 Посадової інструкції лікаря анестезіолога відділення анестезіології та інтенсивної терапії Госпіталю (з поліклінікою) ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України пл. місту Києву», метою діяльності є організація лікувально-діагностичного процесу, консультативної та профілактичної допомоги прикріпленому контингенту; впровадження прогресивних методів організації надання медичної допомоги, профілактики, діагностики, лікування та реабілітації хворих, які обслуговуються у відділені анестезіології та інтенсивної терапії госпіталю (з поліклінікою) ТМО.
Згідно розділу 2 Інструкції (завдання та обов`язки) п.п. 2.2, 2.3 - надавати невідкладну допомогу пацієнтам відділення анестезіології та інтенсивної терапії, а при необхідності - будь-якого з інших підрозділів закладу, при виникненні гострих станів, травм або отруєнь. Забезпечувати планування, організацію, координацію та здійснення лікувально-діагностичного процесу відповідно до вимог «системи управління якістю» відповідно до вимог стандарту ДСТУ ISO9001:2015 та стандартів (локальних протоколів) по здійсненню медичної практики, в тому числі, ведення медичної та облікової документації.
У п. 2.17 визначено обов`язок вести лікарську документацію згідно відповідних стандартів.
Наказом Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по місту Києву» від 28.11.2019 № 201 о/с «Про застосування дисциплінарного стягнення», до якого внесено зміни наказом від 13.12.2019 № 213 о/с Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по місту Києву», оголошено догану лікарю анестезіологу відділення анестезіології та інтенсивної терапії стаціонару госпіталю (з поліклінікою) - ОСОБА_1 за неналежне виконання функціональних обов`язків (п. 1.2, 2.2 Посадової Інструкції), за порушення Стандартів (протоколів) лікування, та за не дотримання вимог ведення медичної документації (п. 2.17 Посадової Інструкції). Підстава: протокол засідання лікувально-контрольної комісії № 8 від 14.11.2019 року, протокол засідання комісії з контролю надання медичної допомоги № 11 від 15.11.2019 року, протокол засідання комісії ТМО з преміювання № 11 від 18.11.2019 року (т. 1 а.с. 76-79)
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до положень ст. 149 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен був до застосування дисциплінарного стягнення зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, а не вже після винесення наказу про застосування дисциплінарного стягнення пропонувати надати пояснення, а відтак наказ від 28.11.2019 № 201 о/с «Про застосування дисциплінарного стягнення» був виданий з порушенням трудового закодавства, а тому підлягає визнанню незаконним. В решті позовних вимог відмовлено у зв`язку з їх необґрунтованістю.
Перевіряючи висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до статті 139 КЗпП України працівник зобов`язаний працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.
За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення (частина перша статті 147 КЗпП України).
Відповідно до статті 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.
Згідно статті 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення до працівника, власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.
Порушення трудової дисципліни - це невиконання чи неналежне виконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Трудові обов`язки працівника визначаються у посадовій (робочій) інструкції. КЗпП України не містить переліку випадків, в яких може застосовуватися догана чи звільнення. Притягнення до дисциплінарної відповідальності і накладення стягнення - це право роботодавця, а не його обов`язок. При визначенні виду стягнення враховуються попередня робота працівника, його ставлення до праці. До застосування дисциплінарного стягнення власник повинен зажадати від працівника письмові пояснення. Якщо працівник відмовився від цього, власник повинен скласти акт про відмову від дачі пояснень і провести дисциплінарне розслідування порушення трудової дисципліни. Власник підприємства зобов`язаний, застосовуючи певний вид дисциплінарного стягнення, видати наказ (розпорядження), в якому в обов`язковому порядку зазначити мотиви застосування стягнення.
Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.
Правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.
Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.
Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-2801цс15 та підтримано Верховним Судом у постановах від 19 листопада 2020 року у справі№ 308/3556/17, від 26 лютого 2021 рокуу справі № 686/18381/17, від 04 березня 2020 року у справі№ 522/8199/17, 27 травня 2020 року у справі № 750/5598/17.
Отже, для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.
Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК ).
Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Як свідчать матеріали справи, зокрема, доповідна записка завідувача відділення інтенсивної терапії від 29.09.2019 року,  при проведенні оцінки якості надання медичної допомоги лікарем анестезіологом цього відділення ОСОБА_1 виявлено ряд порушень: при перевірці історії хвороби № 3810 виявлено призначення хворому розчину морфіну гідро хлориду 1% мл в/м при болях в животі та сумнівних перитонеальних ознаках без попередньої консультації хірурга (біль в животі нез`ясованої етіології є протипоказом до введення даного препарату), а діагноз, виставлений при цьому лікарем «гострий живіт» не існує в міжнародній класифікації хвороб (МКХ-10); при перевірці історії хвороби № 3934 виявлено недотримання стандартів лікування набряку легень у хворого в критичному стані (несвоєчасне та струменеве введення розчину нітрогліцерину)(т. 1 а.с. 189-190).
За встановленою  у ДУ «ТМО МВС України по місту Києву» процедурою всі випадки порушення лікарями порядку та стандартів надання допомоги є предметом розгляду лікувально-контрольної комісії. З метою об`єктивності та неупередженості висновок за наслідками розгляду комісія ухвалює на підставі рецензії медичної документації щодо допущених порушень.
13.11.2019 року начальником госпіталю ДУ «ТМО МВС України по м. Києву» Охріменко Н.В.  надано ОСОБА_1 вказівку прибути 14.11.2019 року на засідання лікувально-контрольної комісії та надати пояснення з приводу допущених нею порушень.
 Протоколом № 8 засідання лікувально-контрольної комісії ТМО від 14.11.2019 року розпочато розгляд питань порядку денного, серед яких розбір летальних випадків хворих: ОСОБА_5 , 1957 року народження, історія хвороби № 4223, ОСОБА_6 1937 року народження, історії хвороби № 3752, 3810, 3907, ОСОБА_7 1948 року народження, історія хвороби № 3934, ОСОБА_8 1961 року народження, історія хвороби № 4303, та запропоновано винести питання про оцінку якості роботи лікаря-анестезіолога ОСОБА_1 та вживання заходів, на комісію по якості ІІІ рівня (т. 1 а.с. 83-85,86).
При аналізі медичної документації у рецензії на історію хвороби № 3934, лікарю-анестезіологу ОСОБА_1 було зроблено зауваження за введення морфіну 1% при підозрі на гострий живіт. Також при аналізі медичної документації ОСОБА_7 лікарю анестезіологу ОСОБА_1 було зроблено два зауваження стосовно терапії останніх годин життя пацієнта: по-перше - струминне введення морфіну в дозі 10 мг недоцільне внаслідок високої ймовірності розвитку таких ускладнень як пригнічення дихання та глибока седація (потрібно було застосувати морфін титровано по1-3 мг за введення з перервами на 10-154 хвилин до досягнення бажаного ефекту); по-друге - в/в струминне 15-30мкг/кг/годину і вводиться безперервним методом (якщо вважати масу тіла пацієнта 100 кг, то за декілька хвилин було введено дозу на 3 години).
Згідно доповідної Безух Л.М. від 14.11.2019 року, перед початком засідання лікувально-контрольної комісії ТМО ОСОБА_1 подала письмову заяву, в якій просила завчасно повідомити з приводу якого хворого її викликають на комісію,та категорично відмовилась від надання будь-яких пояснень з приводу допущених порушень (т. 1 а.с. 180). 
Згідно протоколу № 11 засідання лікувально-контрольної комісії ТМО від 15.11.2019 року, ініційовано перед керівництвом застосування заходів адміністративного впливу до лікаря-анестезіолога ВАІТ ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 81-82).
В ході апеляційного перегляду справи, ОСОБА_1 не заперечувалась обставина щодо проведення ДУ «ТМО МВС України по м. Києву» перевірки лікувально-контрольною комісією ТМО дотримання лікарями своїх посадових обов`язків та стандартів протоколів лікування у разі смерті пацієнта. При цьому, ОСОБА_1 зазначила, що вже мала негативний досвід присутності на засіданні лікувально-контрольної  комісії, яка відбулась у травні 2019 року. При цьому, нею не заперечувався і факт її повідомлення 13.11.2019 року про проведення засідання лікувально-контрольної комісії ТМО, пропозиції з`явитись на нього та надати свої пояснення з приводу допущених порушень.
Оцінивши наявні в матеріалах справи докази як кожен окремо, так і у їх сукупності, колегія суддів доходить висновку про те, що адміністрацією ДУ «ТМО МВС України по м. Києву» доведено факт порушення позивачкою  трудової дисципліни. Надані відповідачем на підтвердження такого факту докази, які наведені вище,  а також копії рецензій та додатки до  протоколу № 8 засідання лікувально-контрольної комісії ТМО від 14.11.2019 року, висновок службової перевірки, доповідна записка завідувача відділення інтенсивної терапії від 29.09.2019 року, підписана ОСОБА_1 посадова інструкція, позивачкою у встановленому законом порядку не спростовані, рішення лікувально-контрольної комісії ТМО ОСОБА_1 не оспорене.
При цьому, слід відмітити, що факт повідомлення позивачки  про засідання лікувально-контрольної комісії, яке відбулося 14.11.2019 року, встановлений судом першої інстанції, та не заперечувався позивачкою при апеляційному перегляді справи.
З доповідних записок начальника госпіталю (з поліклінікою) ОСОБА_9 та членів комісії лікувально-контрольної комісії ТМО убачається, що 14.11.2019 року ОСОБА_1 прибула на засідання лікувально-контрольної комісії о 15:00 год, але від дачі пояснень з приводу допущених нею порушень відмовилась, на запитання членів комісії не відповідала, засідання комісії одразу залишила (т. 1 а.с. 180,188).
Окрім того, матеріали свідчать, що оформленню та підписанню наказу щодо застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення передувало повідомлення кадрововою службою позивачки щодо необхідності надати пояснення з приводу допущених нею порушень трудової дисципліни (порушення клінічних протоколів, порядку надання допомоги хворим, інструкцій щодо медичних препаратів та посадової інструкції), проте, остання відмовилась від надання будь-яких пояснень,  про що було складено відповідний акт від 28.11.2019 року (т. 1 а.с. 178). Лише після фіксування відмови ОСОБА_1 надати пояснення відповідачем було оформлено та зачитано оспорюваний наказ особисто позивачці (т. 1 а.с. 80, 177).
За наведених обставин, висновок суду першої інстанції про те, що ДУ «ТМО МВС України по м. Києву» порушено процедуру притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності  не може вважатись правильним.
Суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, на надав належної оцінки наявним у справі доказами, та як наслідок, дійшов помилкового висновку про визнання наказу про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани до ОСОБА_1   незаконним, не зважаючи на те, що факт неналежноговиконання  ОСОБА_1  покладених на неїтрудових обов`язків підтверджений представленими суду доказами. 
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За наведених підстав, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 лютого 2021 року в частині вирішення позовних вимог  про визнання наказу ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по місту Києву» від 28 листопада 2019 № 201 о/с «Про застосування дисциплінарного стягнення» у вигляді догани до ОСОБА_1 підлягає скасуванню з  ухваленням у цій частині нового судового рішення про відмову в позові, а відтак апеляційна скарга Безух Л.М. в інтересах ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву» підлягає задоволенню.
 
Керуючись ст.ст.  367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу Безух Лариси Миколаївни в інтересах Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву» задовольнити. 
Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 лютого 2021 року в частині вирішення позовних вимог про визнання наказу Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву»  від 28 листопада 2019 № 201 о/с «Про застосування дисциплінарного стягнення» у вигляді догани до ОСОБА_1  незаконним скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у позові.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.   
 
Повне судове рішення складено 18 червня 2021 року.

Головуючий                                                                                             Т.О. Невідома

Судді                                                                                                         І.В. Іванова

                                                                                                                   О.В. Борисова