УХВАЛА

09 червня 2021 року 
м. Київ
справа № 420/5097/20
адміністративне провадження № К/9901/18543/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
судді-доповідача – Радишевської    О.Р.,
суддів – Мацедонської В.Е., Мартинюк Н.М.,
перевіривши касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року в справі №420/5097/20 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі –  ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , у якому просив: 
– визнати протиправними дії щодо виплати не у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період із 12 вересня 2017 року по 05 лютого 2018 року; 
– зобов`язати нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період із 12 вересня 2017 року по 05 лютого 2018 року з врахуванням раніше виплачених сум із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період із 12 вересня 2017 року по 05 лютого 2018 року – січня 2008 року.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 липня 2020 року в задоволенні позову відмовлено. 
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 липня 2020 року скасовано та прийнято нове судове рішення, яким адміністративний позов задоволено частково:
– визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо виплати ОСОБА_1 не у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період із 12 вересня              2017 року по 05 лютого 2018 року;
– зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період із 12 вересня 2017 року по 05 лютого 2018 року з врахуванням раніше виплачених сум із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з  12 вересня 2017 року по 05 лютого 2018 року – лютого 2008 року;
– у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
18 травня 2021 року до Верховного Суду надіслано касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від                     22 грудня 2020 року в справі №420/5097/20.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 травня  2021 року визначено колегію суддів у складі: судді-доповідача – Желєзного І.В., суддів: Берназюка Я.О., Чиркіна С.М.
Ухвалою Верховного Суду від 26 травня 2021 року задоволено заяви суддів: Желєзного І. В., Берназюка Я. О., Чиркіна С.М. про самовідвід; відведено суддів: Желєзного І. В., Берназюка Я. О., Чиркіна  від участі у розгляді касаційної скарги військової частини НОМЕР_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року в справі № 420/5097/20; передано касаційну скаргу в справі №420/5097/20 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення складу суду в порядку, передбаченому КАС України.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 травня 2021 року визначено колегію суддів у складі: судді-доповідача – Радишевської  О.Р., суддів: Мацедонської В.Е., Мартинюк Н.М.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які, у розумінні Закону України «Про запобігання корупції», займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Предметом розгляду цієї справи є: визнання протиправними дій щодо виплати не у повному розмірі індексації грошового забезпечення; зобов`язання нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення.
Зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій убачається, що ОСОБА_1 проходив військову службу.
Відомостей про те, що позивач є службовою особою, яка займає відповідальне та особливо відповідальне становище, відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України у системному зв`язку з положеннями статті 50 Закону України “Про запобігання корупції” (у редакції, чинній на момент відкриття провадження у справі), суду касаційної інстанції не надано і у судових рішеннях така інформація відсутня.
За таких обставин і правового регулювання публічно-правовий спір у цій справі відноситься до справ незначної складності.
У касаційній скарзі скаржник посилається на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Суд касаційної інстанції відхиляє зазначені доводи скаржника з огляду на те, що жодним чином не обґрунтовано в чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням засадничих, раніше ґрунтовно недосліджуваних питань права, відповідь суду касаційної інстанції на які мала б надати уніфікованого тлумачення та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного кола суб`єктів правовідносин.
Інші наведені у касаційній скарзі доводи та мотиви не дають підстав для висновку, що судові рішення, постановлені у зазначеній справі, можливо віднести до випадків, передбачених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За змістом частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у  частині першій  цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених  частинами другою  і  третьою статті 353 цього Кодексу.
У касаційній скарзі військова частина НОМЕР_1 посилається на те, що підставою касаційного оскарження судових рішень є відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Оскільки скаржник, оскаржуючи судові рішення у справі незначної складності, не обґрунтував випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки наявності підстав касаційного оскарження цих рішень, встановлених пунктами 1, 2, 3, 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За таких обставин питання про поновлення строку на касаційне оскарження не підлягає вирішенню.
Керуючись статтями 12, 248,  333 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою військової частини НОМЕР_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року в справі №420/5097/20.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                      О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                          В.Е. Мацедонська 
                                                                                                      Н.М. Мартинюк