ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року	Львів	Справа № 500/2281/20 пров. № А/857/5474/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Бруновська Н.В.,
суддя                                                     Глушко І.В.

секретар судового засідання                     Гнатик А.З.

за участю:
позивач                                                   ОСОБА_1 
представник позивача                     Качур С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення  Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року (головуючий суддя Дерех Н.В., м. Тернопіль, проголошено о  14:23:10) у справі №500/2281/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чортківської районної ради , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Національне агентство з питань запобігання корупції про визнання (незаконним) протиправним та нечинним положення рішення та скасування розпорядження,
В С Т А Н О В И В:
25 серпня 2020 року ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернулась в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Чортківської районної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Національне агентство з питань запобігання корупції, в якому просила:
-          визнати (незаконним) протиправним та нечинним положення п. 3 Рішення Чортківської районної ради сього скликання, прийняте на двадцять п`ятій сесії за №613 «Про чисельність та структуру виконавчого апарату ради на 2020 рік та оплату праці голови районної ради та заступника голови районної ради» від 24 грудня 2019 року в частині надання голові Чортківської районної ради права вносити зміни до структури апарату ради;
-          визнати (незаконним) протиправним та скасувати Розпорядження №43-од «Про впорядкування структури виконавчого апарату районної ради» від 02 липня 2020 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач покликалась на те, що у пунктом 3 спірного рішення Чортківської ради №613 від 24 грудня 2019 року (далі – Рішення №613) делеговано голові Чортківської районної ради повноваження щодо внесення змін до структури апарату ради, установлювати працівникам виконавчого апарату районної ради надбавки, премії і надавати допомогу на вирішення соціально-побутових питань та оздоровлення при наданні щорічних відпусток. Вважала, що таке положення суперечить нормам Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», оскільки питання щодо затвердження структури виконавчого апарату ради, його чисельності здійснюється радою за  пропозицією її голови виключно на пленарному засіданні. 
Щодо Розпорядження №43-од «Про впорядкування структури виконавчого апарату районної ради» від 02 липня 2020 року (далі – Розпорядження №43-од) позивач зазначала, що таке підлягає скасуванню як прийняте на підставі Рішення №613. 
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, оскільки не врахував, що відповідач не мав права надавати повноваження голові районної ради повноваження щодо зміни структури виконавчого апарату ради, оскільки це суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування України». Свою позицію обґрунтовує покликаннями на рішення Верховного Суду та рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 200 року №1-рп/2000 (пункт 2.2.). 
Крім цього, вважає, що за приписами Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада може делегувати лише ті повноваження, які зазначені у в ст.44 згаданого Закону, і то лише місцевим державним адміністраціям.
Також скаржник вважає, що оскаржені нею рішення є дискримінаційними, прийняті як засіб  системного тиску на неї за активну громадську діяльність та позицію.
Згодом, 02 березня 2021 року, ОСОБА_1 подала доповнення до апеляційної скарги, зміст яких стосується питання правомірності оскаржених рішень та зводяться до наступного:
-          судом першої інстанції проігноровано інформацію ОСОБА_1 щодо доказів та показів свідків щодо наявності коштів на виплату заробітної плати та систематичних стимулюючих виплат;
-           суд першої інстанції не надав належної оцінки виконання головою ради Розпорядження за №11-од від 06 лютого 2020 року «Про заходи економного та раціонального використання бюджетних коштів», змістом якого передбачається зберегти структуру штатної чисельності працівників у межах затверджених асигнувань на оплату праці, не допускати збільшення наявної чисельності;
-          суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що позивач заперечувала проти проекту Рішення №613;
-          Розпорядження №43-од не містить обґрунтування щодо виведення зі структури апарату посади керуючого справами, яку займала позивач;
-          суд першої інстанції не врахував, що позивач зазнала системних утисків та відвертого порушення її конституційних прав головою Чортківської районної ради.
У відповідь на апеляційну скаргу Національне агентство з питань запобігання корупції надіслало до суду відзив, однак своєї узагальненої позиції щодо доводів скарги та її вимог не зазначило. 
У судовому засіданні позивач та її представник вимоги апеляційної скарги підтримують, просять скаргу задовольнити.
Відповідач участь повноважного представника у судовому засіданні не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.
Третя особа надіслала до суду заяву про розгляд справи без участі її представника.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Як встановлено судом, 24 грудня 2019 року Чортківська районна рада сьомого скликання на двадцять п`ятій сесії прийняла Рішення №613 «Про чисельність та структуру виконавчого апарату районної ради на 2020 рік та оплату праці голови районної ради  та заступника голови районної ради».
Пунктом 3 вказаного Рішення передбачено: «надати право голові Чортківської районної ради у 2020 році в межах затвердженої чисельності працівників та витрат на утримання ради і її виконавчого апарату, вносити зміни до структури апарату ради, установлювати працівникам виконавчого апарату районної ради надбавки, премії і надавати допомоги на вирішення соціально-побутових питань та оздоровлення при наданні щорічних відпусток відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року №268 «Про впорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів (зі змінами), наказу Міністерства праці України від 11 жовтня 1996 року №77 «Про умови оплати праці робітників, зайнятих  обслуговуванням органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів (зі змінами і доповненнями), але не менше як в голови районної ради та в заступника голови».
02 липня 2020 року голова Чорківської районної ради Тернопільської області прийняв Розпорядження №43-од «Про впорядкування структури виконавчого апарату районної ради». За змістом вказаного Розпорядження, відповідно до пункту 18 частини шостої статті 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», керуючись  пунктом 3 рішення Чортківської районної ради від 24.12.2019 №613 «Про чисельність та структуру виконавчого апарату районної ради на 2020 рік та оплату праці голови районної ради та заступника голови районної ради», враховуючи Службову записку начальника відділу фінансового забезпечення - головного бухгалтера від 30.06.2020 з метою оптимізації структури виконавчого апарату районної ради: 1. В межах затвердженої чисельності виконавчого апарату районної ради та фонду оплати праці, внести наступні зміни до структури виконавчого апарату районної ради: 1) вивести із структури та штатного розпису виконавчого апарату Чортківської районної ради посаду керуючого справами виконавчого апарату  районної ради; 2) перейменувати посаду заступника керуючого справами - начальника відділу майнових відносин виконавчого апарату районної ради на посаду начальника відділу майнових відносин виконавчого апарату районної ради; 3) ввести до структури та штатного розпису виконавчого апарату  Чортківської районної ради посаду головного спеціаліста загального відділу виконавчого апарату районної ради.
Не погоджуючись із зазначеними вище рішенням та розпорядженням, вважаючи, що такі суперечать Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», позивач звернулась в суд першої інстанції з позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскаржені позивачем рішення та розпорядження прийняті в межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком, зважаючи на наступні міркування.
Як уже зазначалось оспореним Рішенням №613 затверджено чисельність та структуру виконавчого апарату районної ради, чисельність посад обслуговуючого персоналу адмінбудинку районної ради. Пунктом 3 цього рішення голові районної ради надано право вносити зміни до структури апарату ради, установлювати працівникам виконавчого органу районної ради надбавки, премії і надавати допомогу на вирішення соціально-побутових питань та оздоровлення при наданні щорічних відпусток.
Заперечуючи проти правомірності вказаного вище пункту рішення, позивач зазначала, що вказаний акт органу місцевого самоврядування суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
За приписами ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішується питання затвердження за пропозицією голови ради структури виконавчого апарату ради, його чисельності, встановленої відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України, витрат на утримання ради та її виконавчого комітету.
Як підтверджується матеріалами справи 24 грудня 2019 року ухвалено спірне рішення. Зазначене рішення підтримано переважною більшістю депутатів від складу ради із 27 присутніх депутатів «за» проголосувало 22 депутати, п`ять депутатів не брали участі у голосуванні, оскільки були посадовими особами виконавчого апарату районної ради. Проект даного рішення був розглянутий на засіданнях двох постійних комісій районної ради. Так, 16 грудня 2019 року проект рішення розглянуто на засіданні постійної комісії районної ради з питань регламенту, депутатської етики, дотримання законності та запобігання корупції, а 24 грудня 2019 року – на засіданні постійної комісії з питань бюджету.
Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що у положеннях ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» конкретизується, що саме «затвердження» структури виконавчого апарату повинне здійснюватися на пленарних засіданнях ради. Проте, у приписах цього закону немає жодних застережень щодо порядку розгляду питання зміни структури виконавчого апарату.
В контексті наведеного вище також слід зазначити, що згідно п. 18 ч.6 ст. 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» голова районної, обласної, районної у місті ради вирішує інші питання, доручені йому радою. 
Отже з урахуванням наведеного апеляційний суд приходить висновку про те, що відповідач у справі все ж наділений повноваженням делегувати голові ради право вносити зміни до структури виконавчого апарату ради.
Апеляційний суд не погоджується з покликаннями позивача щодо того, що відповідач, як орган місцевого самоврядування, може делегувати свої повноваження виключно місцевим державним адміністраціям, оскільки нормою статті 44 Закону України «Про місцеве самоврядування України» якраз передбачено перелік виключних  повноважень, які можуть бути делеговані місцевим державним адміністраціям. Водночас, адміністрації не можна вважати єдиним суб`єктом, якому делегуються повноваження з огляду 18 ч.6 ст. 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Покликання позивача на рішення Верховного Суду та рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 200 року №1-рп/2000 (пункт 2.2.), апеляційний суд до уваги не бере, оскільки позивач апелює до положень викладених в описовій рішення, а не в резолютивній, яка є обов`язковою до виконання та застосування. 
Отже, на переконання апеляційного суду, відповідач дотримався процедури підготовки та розгляду оскарженого рішення, а відповідно діяв в межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. 
Що ж до оскарження позивачем Розпорядження №43-од, то суд зазначає наступне.
Згідно пунктів 10 та 11 частини шостої ст.55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», голова районної здійснює керівництво виконавчим апаратом ради, є розпорядником коштів, передбачених на утримання ради та її виконавчого апарату.
Частиною сьомою вказаної статті передбачено, що голова районної, обласної, районної у місті ради в межах своїх повноважень видає розпорядження. 
За змістом частини четвертої ст.58 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконавчий апарат ради за посадою очолює голова відповідної ради. 
Розпорядження №43-од прийняте на виконання делегованих йому повноважень Рішенням № 613, що підтверджується преамбулою вказаного розпорядження і таке рішення є чинними та в судовому порядку не скасоване.
Отже, враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до переконання, що Розпорядження №43-од прийняте головою вказаної ради в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України та законами України.
Аргументи щодо правомірності Розпорядження №43-од, викладені в доповнені до апеляційної скарги суд оцінює критично та зазначає, що такі стосуються питань трудових відносин, зауважень позивача щодо дотримання відповідачем фінансової дисципліни, а також утисків і дискримінації на роботі, які, як вважає позивач, вона зазнає через свою діяльність. Усі ці питання не мають жодного стосунку до предмету спору, оскільки у даній справі вирішується питання правомірності рішення та розпорядження органу місцевого самоврядування та їх відповідність Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».  В той же час зазначені в доповнені доводи можуть бути підставою для реагування компетентними органами державної влади, до яких позивач має право звернутись для надання їм відповідної оцінки та кваліфікації.
За приписами ч.1-2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Згідно приписів ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для стягнення судових витрат не має.
Керуючись ст. ст. 243, 246, 250, 308, 310, 315, 318, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду  від 25 січня 2021 року у справі №500/2281/20  – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	І. В. Глушко  	
Повне судове рішення складено 26 травня 2021 року.
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду