Постанова
Іменем України
 
24червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 758/3200/19
провадження № 61-5677св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 , 
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «АВК Конфекшінері»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 25 березня 
2021 року у складі судді Фінагеєва В. О.,
 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВК Конфекшінері» (далі - ТОВ «АВК Конфекшінері») про визнання дій дискримінацією у сфері праці, усунення дискримінації шляхом визнання дій та рішення порушенням конституційних прав, визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, припинення порушення трудових прав, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Короткий судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 22 лютого 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 березня 
2021 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 22 лютого 2021 року про залишення позовної заяви без руху повернуто особі, яка її подала.
Апеляційний суд виходив з того, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 22 лютого 2021 року не може бути відкрито, оскільки частиною першою статті 353 ЦПК України передбачено вичерпний перелік ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду. Цим переліком не передбачено можливість оскарження ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху окремо від рішення суду. Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про повернення апеляційної скарги 
ОСОБА_1 на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.
Короткий зміст вимог та доводи касаційної скарги
У квітні 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції. Крім того, позивач просив постановити окрему ухвалу щодо дій судді Фінагєєва В. О. та недотримання ним як норм ЦПК України, так і вказівок Верховного Суду.
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не дослідив його доводи про незаконність та необґрунтованість судового рішення суду першої інстанції. Повертаючи ОСОБА_1 його апеляційну скаргу, суд виявив надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, наслідком чого стало порушення його права на судовий захист. Суд не врахував пункт 13 частини першої статті 353 ЦПК України про оскарження окремо ухвал щодо встановлення розміру судового збору, а також вказівки Верховного Суду, викладені у постанові від 05 лютого 2020 року у цій справі.
Апеляційний суд належним чином обставини справи не дослідив, не надав належної правої оцінки доводам апеляційної скарги щодо незгоди із висновками суду першої інстанції в частині визначення розміру судових витрат, унаслідок чого суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про те, що ухвала суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху окремо від рішення суду в апеляційному порядку не може бути оскаржена. Враховуючи наведене, ОСОБА_1 вважає висновки суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для повернення апеляційної скарги передчасними та помилковими.
Вказівки суду на невиконання позивачем вимог ухвали не ґрунтуються на вимогах ЦПК України. Форма і зміст скарги, враховуючи суть вимог, правовідносини між сторонами, відповідали вимогам ЦПК України. Сама по собі процесуальна неможливість оскарження ухвали про залишення позовної заяви без руху (в частині сплати судового збору) не зобов'язує позивача беззаперечно виконувати вимоги суду щодо усунення недоліків, якщо ці вимоги не відповідають вимогам Закону.
Рух справи
Ухвалою Верховного Суду від 17 травня 2021 року ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору за подання касаційної скарги, відкрито касаційне провадження у справі та витребувано справу із суду першої інстанції. 
Межі та підстави касаційного перегляду
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
В ухвалі Верховного Суду від 17 травня 2021 року зазначено, що доводи касаційної скарги містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження (неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права).
Позиція Верховного Суду
Колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.
У справі, що переглядається, ухвалою Київського апеляційного суду від 25 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 22 лютого 2021 року про залишення позовної заяви без руху повернуто особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.
У частині першій статті 353 ЦПК України передбачено перелік ухвал, що можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду. Цей перелік є вичерпним, у ньому не передбачено можливість оскарження ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Згідно з частиною другою статті 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.
Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.
Тлумачення вказаної норми дає підстави для висновку, що питання про повернення апеляційної скарги вирішує суд апеляційної інстанції. Його склад визначений у частині третій статті 34 ЦПК України, що міститься у Главі 3 розділу І «Загальні положення» ЦПК України. Згідно з цією нормою перегляд в апеляційному порядку рішень судів першої інстанції здійснює колегія суддів суду апеляційної інстанції у складі трьох суддів.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі 
і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 лютого 2021 року у справі 
№ 263/4637/18 (провадження № 14-126цс20) зроблено висновок, що 
«з 15 грудня 2017 року ЦПК України не передбачає постановлення ухвал про відкриття або відмову у відкритті апеляційного провадження у справі чи повернення апеляційної скарги суддею-доповідачем одноособово. За змістом частини шостої статті 357 ЦПК України на стадії відкриття апеляційного провадження суддя-доповідач одноособово може вирішити лише питання залишення апеляційної скарги без руху. Питання щодо повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті та відкриття апеляційного провадження вирішує суд апеляційної інстанції. Його склад визначений у частині третій статті 34 ЦПК України, що міститься у Главі 3 розділу І «Загальні положення» ЦПК України. Згідно з приписом вказаної частини перегляд в апеляційному порядку рішень судів першої інстанції здійснює колегія суддів суду апеляційної інстанції у складі трьох суддів».
Суд апеляційної інстанції помилково постановив оскаржувану ухвалу про повернення апеляційної скарги одноособово, оскільки наявність підстав для повернення апеляційної скарги мав оцінити суд апеляційної інстанції у складі колегії з трьох суддів.
Колегія суддів не оцінює інші доводи касаційної скарги, оскільки апеляційний суд допустив порушення норм процесуального права щодо складу суду, що 
є обов`язковою підставою для скасування оскарженої ухвали.
Щодо клопотання  ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали
У касаційній скарзі ОСОБА_1 міститься клопотання про постановлення окремої ухвали щодо дій судді Фінагєєва В. О. та недотримання ним як норм ЦПК України, так і вказівок Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року в справі № 438/610/14-ц (провадження № 14-577цс19) вказано, що «суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу (частина перша статті 262 ЦПК України). Отже, постановлення окремої ухвали є процесуальною дією суду, вчинення якої не залежить від наявності клопотань учасників справи. Суд постановляє окрему ухвалу лише тоді, якщо встановить порушення певним органом чи іншою особою вимог законодавства або недоліки в їхній діяльності під час вирішення спору».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2018 в справі № 761/32388/13-ц (провадження № 61-3251св18) зазначено, що «посилання в касаційній скарзі на непостановлення окремої ухвали не свідчить про несправедливу процедуру. При вирішенні питання про постановлення окремої ухвали суд має виходити з того, що мають бути виявлені порушення закону. Вирішення питання щодо постановлення окремої ухвали є дискреційними повноваженнями суду і є його правом, а не обов`язком».
Аналіз матеріалів справи свідчить, що клопотання про постановлення окремої ухвали суду касаційної інстанції є необґрунтованим. Суд під час розгляду справи не встановив підстав, передбачених статтею 262 ЦПК України, для вчинення відповідної процесуальної дії. Тому в задоволенні клопотання про постановлення окремої ухвали належить відмовити.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 400 ЦПК України).
Судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду (пункт 1 частини першої статті 411 ЦПК України).
Суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судового рішення (частина четверта статті 401 ЦПК України).
Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржена ухвала апеляційного суду постановлена без додержання норм процесуального права. 
У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу задовольнити, ухвалу апеляційного суду скасувати з направленням справи до апеляційного суду для продовження розгляду (вирішення питання про відкриття апеляційного провадження).
Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 25 березня 2021 року скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали відмовити.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                      М. М. Русинчук
 
        Н. О. Антоненко
 
                                                                                              В. І. Крат