КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

апеляційне провадження №22-ц/824/6871/2021           
справа №757/64382/17-ц
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2021 року                                                                                                           м.Київ
 
 Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
судді-доповідача Поліщук Н.В.
суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.
за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" на рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 січня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Матійчук  Г.О.
у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" про стягнення грошових коштів,-
 
встановив:
 
            В жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, уточненим в ході розгляду справи, про стягнення з АТ КБ "ПРИВАТБАНК" 20000 доларів США вкладу та 27512,90 доларів США заборгованості по процентам.
 
            Вимоги обґрунтовує тим, що 12 травня 2008 року між сторонами укладено договір SAMDN01000703493092, відповідно до умов якого ОСОБА_1 здійснив вклад у сумі 20000 доларів США, на який банк зобов`язався нараховувати відсотки у розмірі 11% річних. Договір передбачає умови його пролонгації та він був пролонгований декілька разів.
 
            14 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до банку із заявою про повернення вкладу, проте банк повідомив, що у зв`язку із невизначеністю правового режиму окупованого півострову Крим зупинено обслуговування клієнтів.
 
            У зв`язку із цим просить стягнути суму вкладу та відсотки за період з 12 травня 2008 року станом на 16 березня 2020 року. Одночасно вказує, що з 12 травня 2008 року по 10 жовтня 2010 року були частково виплачені проценти, а залишок склав 6766,60 доларів США.
 
            Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 25 січня 2021 року позовні вимоги задоволено, вирішено стягнути з АТ КБ "ПРИВАТБАНК" 20000 доларів США суми вкладу за договором банківського вкладу, 27512,90 доларів США відсотків за договором, судовий збір в сумі 10510 грн.
 
            Не погодившись з ухваленим рішенням, АТ КБ "ПРИВАТБАНК" подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати.
 
            Посилається на те, що банк не є належним відповідачем за вимогами позивача, оскільки борг переведено на ТОВ "Фінансова компанія "Фінілон", проте суд не відреагував на такі доводи та докази.
 
            Заперечує проти вимог про стягнення відсотків за період з 31 жовтня 2017 року по 16 березня 2020 року у розмірі 11% річних, оскільки у випадку заяви вкладника про розірвання договору до закінчення строку відсотки нараховуються за ставкою для вкладів на вимогу, розмір якої з 15 вересня 2017 року становив 0,01%. У зв`язку із цим вказує, що розмір таких відсотків за цей період становить 5 доларів США.
 
            Представником Юдіною Н.М. в інтересах ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу. Посилається на безпідставність доводів щодо заміни сторони у зобов`язанні. Щодо відсотків зазначає, що заява про повернення вкладу не свідчить про договірне розірвання договору, оскільки згідно із пунктом 13 договору він припиняється унаслідок виплати всіх сум за ним. Також вказує, що в суді першої інстанції банк не заперечував проти такого розрахунку.
 
            В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. 
 
            Представник позивача адвокат Юдіна Н.М. подала заяву про розгляд справи за відсутності позивача.
 
            Відповідно до статті 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.
 
 Заслухавши суддю-доповідача розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. 
 
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Судом першої інстанції  установлено, що 12 травня 2008 року  між ОСОБА_1 та АТ КБ "ПРИВАТБАНК" укладено договір №SAMDN01000703493092 банківського вкладу з можливістю поповнення (вклад "Депозит VIP"), за умовами якого ОСОБА_1 здійснив вклад у сумі 20000 доларів США, на який нараховувались відсотки за ставкою 11% річних на строк по 12 травня 2009 року, з неодноразовим продовженням на 1 рік, якщо клієнт не заявить про повернення вкладу. На підтвердження внесення коштів надано копію квитанції №91598708 віл 12 травня 2008 року.
 
Згідно пункту 7 договору банківського вкладу якщо по закінченню строку вкладу споживач не заявить банку про бажання забрати кошти, вклад автоматично пролонгується на той самий строк, визначений в розділі "Дані по вкладу" (зворот). Строк дії вкладу продовжується неодноразово без явки вкладника в банк.
 
14 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до банку із заявою про розірвання договору та повернення депозиту з відсотками.
 
Також судом установлено, що 17 листопада 2014 року між банком та ТОВ "Фінансова компанія "Фінілон" укладено договір про переведення боргу за депозитним договором (з урахуванням додаткової угоди від 18 листопада 2014 року та електронного додатку №1 (перелік депозитних договорів та договорів банківського обслуговування).
 
Відхиляючи доводи в частині належного відповідача, суд першої інстанції зазначив, що не установлено згоди кредитора на переведення боргу.
 
Встановивши, що вклад був здійснений, проте банк ухилився від повернення коштів, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
 
Відповідно до частини 1 статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
 
Відповідно до статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.
У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.
 
Апеляційна скарга не містить заперечень в частині існування зобов`язань за договором вкладу та розміру боргу за тілом вкладу.
 
В частині доводів апеляційної скарги  щодо заміни боржника у зобов`язанні, апеляційний суд виходить з наступного.
 
В питаннях заміни боржника банк апелює на те, що згода кредиторів отримана шляхом їх приєднання до умов та правил надання банківських послуг, розміщених на сайті банку. При цьому відповідно до наданого витягу пунктом 1.1.7.59 визначено, що згода клієнта отримується за принципом мовчазної згоди (стаття 205 ЦК України).
 
Відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.
 
Зміст статті 520 ЦК України зазначає, що у правовідносинах із заміни боржника беруть участь три особи: кредитор, боржник, особа, третя особа, яка має намір стати боржником. Звідси, боржником або особою, яка висловила намір стати боржником, кредитору може бути запропоновано здійснення заміни боржника, або сам кредитор запропонував здійснити заміну боржника. В будь-якому випадку для здійснення такої заміни має бути наявна тристороння згода: а) боржник виявив згоду на те, щоб він був замінений; б) третя особа виявила згоду на те, щоб набути обов`язків боржника; в) кредитор надав згоду на заміну боржника. Відсутність згоди хоча б однієї із сторін не дає підстав для заміни боржника.
 
Окрім того, згідно із статтею 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
 
Суд першої інстанції в рішенні обґрунтовано вказав, що для кредитора має суттєве значення особа боржника, оскільки від цього залежить забезпечення зобов`язання такими критеріями, як платоспроможність, добросовісність та надійність контрагента.
 
Статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.
 
Натомість із депозитного договору не убачається, що сторони також керуються згаданими вище умовами та правилами, а з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 у якій зазначено, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору, апеляційний суд відхиляє аргументи скаржника з посиланням на такі докази.
 
Окрім того, форма правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні визначена у статті 521 ЦК України, відповідно до якої форма правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.
 
Статтею 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
 
З огляду на викладене, беручи до уваги, що договір між сторонами укладено у письмовій формі, який містить умови про їх двостороннє волевиявлення, передбачені статтею 205 ЦК України положення про мовчазну згоду не застосовні до правовідносин сторін у цій справі.
 
Натомість суд уважає підставними доводи, що у разі розірвання договору до закінчення його строку проценти нараховуються за ставкою "до запитання", оскільки про таке сторони домовились у пункті 16 договору. Згідно із наданими банком відомостями з 04 травня 2017 року відсоткова ставка за депозитними вкладами для фізичних осіб за вкладами "до запитання" становить 0,01%. 
 
З урахуванням викладеного, з банку підлягають стягненню наступні суми процентів:
-       6766,60 доларів США, не виплачених станом на 10 жовтня 2010 року;
-       15249,32 доларів США, нарахованих за період з 10 жовтня 2010 року по 14 вересня 2017 року;
-       5,01 доларів США, нарахованих за період з 15 вересня 2017 року по 16 березня 2020 року,
            всього 22020,93 долара США.
 
            З урахуванням викладеного, рішення суду в частині стягнутих відсотків підлягає зміні,  виходячи із зазначених вище мотивів.
 
            За правилами статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
            За наслідками розгляду позовних вимог, такі підлягають задоволенню в загальному розмірі 42020,93 доларів США, що становить 88,44% від ціни позову 47512,90 доларів США.
 
            Позивачем при подачі позову з урахуванням збільшених позовних вимог сплачено 10510 грн. судового збору. Отже, ураховуючи правила про пропорційність, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 9295 грн. витрат по сплаті судового збору.
 
            Відповідачем при подачі апеляційної скарги сплачено 15765 грн. Вимоги апеляційної скарги задоволені в розмірі 11,56%, відтак з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 1822,43 грн. у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.
 
            З урахуванням взаємозаліку вимог по сплаті судового збору, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 7472,57 грн.
 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" задовольнити частково.
 
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 січня 2021 року змінити в частині стягнення з Акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" на користь ОСОБА_1 відсотків, зменшивши розмір відсотків, що підлягають стягненню, з суми 27512,90 доларів США до суми 22020,93 доларів США, визначивши у зв`язку із цим загальну суму стягнення 42020,93 доларів США.
 
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 січня 2021 року змінити в частині стягнення з Акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" на користь ОСОБА_1 судового збору, зменшивши його розмір з суми 10510 грн. до суми 7472,57 грн.
 
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Повний текст постанови складено 31 травня 2021 року.

 
Суддя-доповідач                                                      Н.В. Поліщук

Судді                                                                         А.М. Андрієнко

В.В. Соколова