Справа № 442/6897/20                                Головуючий у 1 інстанції: Павлів З.С. 
Провадження № 22-ц/811/3408/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 
Категорія: 84

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

       18 травня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Ніткевича А.В., 
суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.
секретаря Юзефович Ю.І.
                        з участю приватного виконавця Пиць А.А., представника приватного виконавця Репака В.В., боржника ОСОБА_1 
       розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 листопада 2020 року в складі судді Павлів З.С. у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича про примусове проникнення до житла та іншого володіння боржника,-
встановила:

У листопаді 2020 року Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла та іншого володіння боржника. 
В обґрунтування подання покликався на те, що на його виконанні перебуває виконавче провадження №62860033 від 19.08.2020 з примусового виконання виконавчого листа №2-578/2010 від 04.04.2012 про стягнення з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №СМ-SME603/016/2008 від 11.06.2008 у розмірі 1742626,14 грн. та 116741,34 грн. пені, 
19.08.2020 приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №6286033, скеровано боржнику для виконання, стягувачу до відома. 
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, у боржниці на праві власності є нежиле приміщення, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , загальною площею 113,2 кв.м., та квартира, місцезнаходження: АДРЕСА_2 .
26.08.2020 приватним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна боржника №62860033: 1) нежиле приміщення, місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; 2) квартира місцезнаходження: АДРЕСА_2 .
22.09.2020 приватним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні №62860033 для проведення оцінки нежилого приміщення, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , а також для проведення оцінки квартири, місцезнаходження: АДРЕСА_2 .
22.09.2020 приватним виконавцем на адресу боржниці скеровано вимогу надати доступ приватному виконавцю та суб`єкту оціночної діяльності доступ до майна 25.09.2019. 
25.09.2020 приватним виконавцем та експертом здійснено вихід за адресою АДРЕСА_1 для огляду майна боржника, проте, доступ для огляду внутрішніх приміщень об`єкта оцінки боржницею не надано, про що складено акт приватного виконавця.
28.09.2020 приватним виконавцем на адресу боржниці скеровано вимогу надати доступ приватному виконавцю та суб`єкту оціночної діяльності доступ до майна 02.10.2019. 
02.10.2020 року приватним виконавцем та експертом, з метою проведення оцінки майна боржниці здійснено вихід за адресою АДРЕСА_2 , проте доступ для огляду внутрішніх приміщень об`єкта оцінки боржницею не надано, про що складено акт приватного виконавця. 
Вважає, що такими своїми діями ОСОБА_1 умисно ухиляється від виконання рішення суду, просив надати дозвіл здійснити примусове проникнення до житла та іншого володіння ОСОБА_1 : нежитлове приміщення, місце знаходження: АДРЕСА_1 ; квартира, місцезнаходження: АДРЕСА_2 , з метою огляду майна боржника, виявлення майна, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.
Оскаржуваною ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 листопада 2020 року подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича про примусове проникнення до житла та іншого володіння боржника – задоволено.
Надано приватному виконавцю виконавчого округу Львівської області Пиць Андрію Андрійовичу дозвіл здійснити примусове проникнення до житла та іншого володіння ОСОБА_1 : нежитлове приміщення, місце знаходження: АДРЕСА_1 ; квартира, місцезнаходження: АДРЕСА_2 , з метою огляду майна боржника, виявлення майна, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.
Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликається на те, що квартира в  АДРЕСА_2 , є предметом забезпечення за споживчим кредитним договором в іноземній валюті від 11.06.2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк», не перевищує 140 кв.м., використовується як місце постійного проживання, при цьому іншого житла у власності вона немає, відтак квартира підпадає під дію ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому на цю квартиру не може бути звернуто стягнення під час проведення виконавчих дій.
Крім цього, 25.09.2020 виконавцем в односторонньому порядку складено акт ВП 62860033 про те, що приватним виконавцем з експертом проведено огляд приміщення за адресою АДРЕСА_1 , і зі слів боржника ОСОБА_1 доступу до квартири за адресою АДРЕСА_2 нею надано не буде.
Оскільки боржником не було надано доступу до квартири, виконавець виніс вимогу № 9009 від 28.09.2020 з тим, щоб боржник надала йому доступ 02.10.2020 для огляду квартири разом із суб`єктом оціночної діяльності.
02.10.2020 виконавцем в односторонньому порядку складено акт про те, що боржницею не надано доступ до спірної квартири, однак їй не відомо, чи у вказану дату виконавець із експертом були за вказаною адресою.
Звертає увагу, що боржником надано доступ до приміщення магазину, на підтвердження цього просить долучити до матеріалів справи витяг із звіту від 21.10.2020 суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_2 про оцінку майна, а саме приміщення за адресою АДРЕСА_1 , який складений оціновачем до звернення виконавця із поданням.
Таким чином, у поданні виконавець ввів в оману з приводу того, що 25.09.2020 боржницею не було надано доступ до приміщень об`єкту оцінки.
Ще раз наголошує на тому, що належна боржниці квартира підпадає під дію ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому на цю квартиру не може бути звернуто стягнення під час проведення виконавчих дій.
Звертає увагу, що постанови виконавця та всі інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. Натомість, дані Інформаційної довідки з автоматизованої системи виконавчого провадження від 03.11.2020 свідчать про те, що приватним виконавцем у виконавчому провадженні ВП 62860033 останні виконавчі дії вчинені 23.09.2020 щодо призначення у виконавчому провадженні суб`єкта оціночної діяльності.
Таким чином, за даними автоматизованої системи у виконавчому провадженні жодних вимог, на які посилається виконавець у поданні, не виносились, а також не складалися акти за наслідками огляду нерухомого майна боржника.
Також, просить врахувати, що боржник, крім квартири, має у власності нерухоме майно, на яке за Законом може бути звернуто стягнення у першу чергу, а саме нежитлове приміщення магазину, яке на даний час не реалізоване, а тому у виконавця відсутні підстави для висновку, що коштів від реалізації цього предмета іпотеки не буде достатньо для задоволення вимог стягувача.
Просить скасувати ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 листопада 2020 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні подання приватного виконавця Пиць А.А. про примусове проникнення до житла та іншого володіння боржника.
10.03.2021 приватний виконавець Пиць А.А. подав відзив на апеляційну скаргу, вважає що подана ОСОБА_1 апеляційна скарга є необгрунтованою та безпідставною, а оскаржувана ухвала суду законною, такою, що постановлена з дотриманням приписів матеріального та процесуального права.
25.03.2021 боржник ОСОБА_1 подала заперечення на відзив.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково враховуючи таке.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Задовольняючи подання суд першої інстанції виходив з того, що приватним виконавцем вчинено ряд виконавчих дій, спрямованих на примусове виконання вищевказаного рішення суду, в тому числі скеровано вимогу боржнику надати йому доступ до квартири та нежитлового приміщенням з метою огляду майна боржника, виявлення майна, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення, однак ОСОБА_1 ухиляється від виконання такої, в тому числі – не допускає приватного виконавця до квартири та нежитлового приміщення для проведення огляду майна боржника, виявлення майна, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення колегія суддів виходить з такого.
Нормами Конституції України (ст.ст. 124, 129) і  ЦПК України (ст. 18) визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з частиною восьмою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження.
У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні – щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці – щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело прав.
Виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.
Як зазначено у статті 30 Конституції України, статті 311 ЦК України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.
Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.
Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року,
статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод
1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.
При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини
і основоположних свобод 1950 року.
Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.
Отже, за змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло чи іншого володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.
Подібний висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного
у складі Верховного Суду від 01 листопада 2019 року у справі № К/9901/735/17 та Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/41727/19-ц (провадження № 61-19942св19).
Судом встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. перебуває виконавче провадження №62860033 від 19.08.2020 з виконання виконавчого листа №2-578/2010 від 04.04.2012 про стягнення з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №СМ-SME603/016/2008 від 11.06.2008 у розмірі 1742626,14 грн. та 116741,34 грн. пені, передбаченої п.3.1.1. ст.3 частини №2 кредитного договору за період з 11.12.2008 по 29.10.2009, всього 1859367,48 грн.
19.08.2020 приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №6286033, скеровано боржнику для виконання, стягувачу до відома.
В ході виконавчого провадження приватним виконавцем встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві власності: нежиле приміщення, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , загальною площею 113,2 кв.м., а також квартира, місцезнаходження: АДРЕСА_2 .
Приватним виконавцем вчинено ряд виконавчих дій, спрямованих на примусове виконання вищевказаного рішення суду, в тому числі скеровано вимогу боржнику надати йому доступ до квартири та нежитлового приміщенням з метою огляду майна боржника, виявлення майна, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Проте, доступу для огляду зазначених приміщень боржником не надано, про що приватним виконавцем складено відповідні акти.
Звертаючись до суду з даним поданням приватний виконавець вказував, що рішення суду боржником не виконано, а проведення виконавчих дій щодо опису та арешту майна боржника не виявляється можливим, оскільки 25.09.2020 приватним виконавцем та експертом здійснено вихід за адресою АДРЕСА_1 для огляду майна боржника, проте, доступ для огляду внутрішніх приміщень об`єкта оцінки боржником не надано, про що складено акт приватного виконавця. Крім цього, 02.10.2020 року приватним виконавцем та експертом, з метою проведення оцінки майна боржника здійснено вихід за адресою АДРЕСА_2 , проте доступ для огляду внутрішніх приміщень об`єкта оцінки боржником не надано, про що складено акт приватного виконавця. 
Заперечуючи подання приватного виконавця, а також оскаржуючи ухвалу суду першої інстанції боржник ОСОБА_1 свої доводи зводить до того, що надала доступ до приміщення магазину, на підтвердження долучила витяг із звіту від 21.10.2020 суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_2 про оцінку майна, а саме приміщення за адресою АДРЕСА_1 , відтак у поданні виконавець ввів в оману з приводу того, що 25.09.2020 боржником не було надано доступ до приміщень об`єкту оцінки.
Що стосується доступу до квартири в АДРЕСА_2 , ця квартира підпадає під дію ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому на цю квартиру не може бути звернуто стягнення під час проведення виконавчих дій.
Питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника – фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця (частина перша статті 439 ЦПК України).
Рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване.
Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.
Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.
З долучених до матеріалів подання копії документів виконавчого провадження № 62860033 встановлено, що 22.09.2020 приватним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні №62860033 для проведення оцінки нежилого приміщення, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , а також для проведення оцінки квартири, місцезнаходження: АДРЕСА_2 .
22.09.2020 приватним виконавцем на адресу боржниці ОСОБА_1 скеровано вимогу виконавця надати доступ приватному виконавцю та суб`єкту оціночної діяльності доступ для огляду 25.09.2019 0 13,30 год майна боржника, при цьому роз`яснено, що почергово відбуватиметься огляд нежитлового приміщення, після чого огляд квартири. 
У поданні приватний виконавець зазначає, що 25.09.2020 приватним виконавцем та експертом здійснено вихід за адресою АДРЕСА_1 для огляду майна боржника, проте, доступ для огляду внутрішніх приміщень об`єкта оцінки боржницею не надано, про що складено акт приватного виконавця.
Натомість, із змісту акта приватного виконавця від 25.09.2020 встановлено, що на виконання вимоги приватного виконавця від 22.09.2020 № 8863, приватним виконавцем разом з експертом проведено огляд приміщення за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 113,2 кв.м., що спростовує відповідні доводи виконавця про те, що доступ до нежитлових приміщень за вказаною адресою боржник не надав. 
Крім цього, з долученого до апеляційної скарги Звіту про незалежну оцінку майна, а саме нежитлових приміщень інд. 1…5 та інд. 7…9, загальною площею 113,2 кв.м., що наоежать ОСОБА_1 та знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , складеного ФОП ОСОБА_2 21 жовтня 2020 року встановлено, що вихідними даними для оцінки були результати візуального огляду об`єкта оцінки.
Таким чином, суд першої інстанції прийшов помилкового висновку про те, що боржник ОСОБА_1 не допускає приватного виконавця до нежитлового приміщення для проведення огляду майна боржника, виявлення майна, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення, відтак безпідставно задовольнив вимоги цієї частини подання.
Разом з тим, в акті приватного виконавця від 25.09.2020 зазначено, що зі слів боржника ОСОБА_1 , доступу до квартири за адресою АДРЕСА_2 нею надано не буде.
28.09.2020 приватним виконавцем на адресу боржниці ОСОБА_1 скеровано вимогу надати доступ 02.10.2020 о 13,00 год. приватному виконавцю та суб`єкту оціночної діяльності до майна, а саме квартири за адресою АДРЕСА_2 
02.10.2020 року приватним виконавцем та експертом, з метою проведення оцінки майна боржниці здійснено вихід за адресою АДРЕСА_2 , проте доступ для огляду внутрішніх приміщень об`єкта оцінки боржницею не надано, про що складено акт приватного виконавця від 02.10.2020.
Вказані обставини, а саме не надання доступу у житлову квартиру для огляду, фактично визнає боржниця ОСОБА_1 , при цьому власні дії пояснює тим, що ця квартира підпадає під дію ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому на таку не може бути звернуто стягнення під час проведення виконавчих дій.
Колегія суддів звертає увагу, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не забороняє виконавцеві описувати та арештовувати майно боржника, з метою визначення вартості такого майна, залучати для участі у виконавчому провадженні суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання. Вказаний Закон лише забороняє відчужувати без згоди власника нерухоме житлове майно, яке підпадає під відповідні законодавчі критерії. Так, в ст. 1 Закону про мораторій зазначено, що «не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду і т.д.
Зміст цієї статті Закону вказує про те, що за загальним правилом української пунктуації круглі дужки у тексті ставляться для уточнення попереднього слова або слів.
Аналогічний висновок щодо правил української пунктуації викладено в постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 916/2303/19.
У зв`язку з тим словосполучення «не може бути примусово звернено стягнення» потрібно розуміти як «відчужене без згоди власника».
Відтак встановивши, що приватним виконавцем вчинено ряд виконавчих дій, спрямованих на примусове виконання рішення суду, в тому числі скеровано вимогу на адресу боржника надати йому доступ до квартири з метою огляду майна боржника, виявлення майна, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення, однак ОСОБА_1 ухиляється від виконання такої, в тому числі не допускає приватного виконавця до квартири для проведення огляду, суд першої інстанції прийшов правильного висновку про задоволення подання в частині надання приватному виконавцю виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. дозволу здійснити примусове проникнення до житла ОСОБА_1 , а саме квартири, місцезнаходження якої АДРЕСА_2 , з метою огляду майна боржника, виявлення майна, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383 ЦПК України, суд,-
постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 листопада 2020 року в частині задоволення подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича про надання дозволу здійснити примусове проникнення до нежитлового приміщення ОСОБА_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 , з метою огляду майна боржника, виявлення майна, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення – скасувати, з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні такої вимоги.
В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 19 травня 2021 року.

Головуючий:                                                                                          А.В. Ніткевич   

Судді:          С.М. Бойко
                                                                                                                        
С.М. Копняк