Справа № 451/1686/18                                Головуючий у 1 інстанції: Семенишин О.З. 
Провадження № 22-ц/811/526/21                        Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М. 
Категорія:50

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

01 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючої - судді Копняк С.М.,
суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у матеріалах справи доказами, у письмовому провадженні, в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Радехівського районного суду Львівської області від 24 грудня 2020 року, постановлене в складі головуючого судді Семенишин О.З., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, - 

в с т а н о в и л а:

       29 листопада 2018 року позивачка ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просила постановити рішення, яким збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 в її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 500, 00 гривень до 2 000, 00 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
       Вимоги мотивувала тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі до 30 липня 2014 року. В даному шлюбі в них народилася дитина - син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час проживає з позивачем. Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 30.07.2014 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 19 листопада 2014 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі по 500, 00 гривень щомісячно, починаючи з 04.11.2014 року до досягнення ним повноліття. На даний час витрати на утримання сина значно зросли, оскільки суттєво змінились обставини, з яких суд виходив при встановлені такого розміру аліментів. Неповнолітня дитина на даний час проживає разом з позивачкою і перебуває на повному її утриманні, що стверджується довідкою сільської ради. На даний час розмір стягуваних аліментів не забезпечує навіть мінімальних потреб дитини для її нормального розвитку та навчання. Відповідач матеріальної допомоги, окрім стягнутих за рішенням суду аліментів, не надає, хоча це є його прямим обов`язком. Відповідач постійно перебуває у Польщі, його матеріальне становище покращилось, так як він має дохід, однак розмір такого приховує з метою уникнення сплати аліментів у більшому у розмірі. 
       Просила позов задовольнити.
       Оскаржуваним рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 24 грудня 2020 року позов задоволено частково.
       Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1197 грн. 50 коп. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 листопада 2018 року і до досягнення ним повноліття, з проведенням індексації розміру аліментів відповідно до Закону.
       Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. 
       Стягнення по рішенні Радехівського районного суду Львівської області від 19 листопада 2014 року припинено.
       Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 .
       В апеляційній скарзі зазначає, що рішення є незаконним, прийняти із порушенням норм матеріального та процесуального права. При постановленні судового рішення, суд першої інстанції повністю проігнорував посилання відповідача на ст.ст. 181, 192 СК України та практику Верховного Суду викладену в постанова від 12.09.2018 року у справі 459/2181/17, від 03.05.2018 року у справі №581/638/17-ц, від 04.03.2020 року у справі №682/3112/18.
       Позивач у своєму позові належним чином не довела наявність обставин, визначених ст. 192 СК України, для збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача. Усі доводи ОСОБА_2 ґрунтуються на припущеннях. 
       Не погоджується також з висновком суду в частині початку стягнення аліментів в новому розмірі. Судом не враховано положення п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно кого у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
       Просить скасувати рішення Радехівського районного суду Львівської області від 24 грудня 2020 року та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. У разі залишення без задоволення апеляційної скарги, змінити пункт 2 резолютивної частини рішення, виклавши його в новій редакції наступним чином: «Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1197, 50 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття».        
       Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду, з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції, без повідомлення учасників справи. Таким чином, дана справа, у якій переглядається рішення суду по справі з ціною позову, що є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи. 
Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЦПК України, розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
       Такий випадок передбачено у ч. 13 ст. 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
       Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами, у письмовому провадженні, а копія судового рішення у такому разі надсилається в порядку передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.
       В той же час, ураховуючи, що згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформувала учасників справи шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.
       У відповідності до приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. 
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України,кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.
Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався лише частково. 
За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги.
Частиною 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.8). 
Із копії рішення Радехівського районного суду Львівської області від 30.07.2014 року вбачається, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.11,12).
З копії рішення Радехівського районного суду Львівської області від 19 листопада 2014 року, вбачається, що з ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 500, 00 гривень щомісячно, починаючи з 4.11.2014 року і до досягнення дитиною повноліття, з проведенням індексації розміру аліментів, відповідно до Закону (а.с.9,10).
Відповідно до довідки №920 від 06.11.2018 року, виданої виконкомом Кустинської сільської ради, на повному утриманні та забезпеченні ОСОБА_2 , жительки с.Руденко, Радехівського району Львівської області, знаходиться неповнолітня дитина, син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із матір`ю (а.с.5).
У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 зазначив, що у нього від другого шлюбу народився син, ОСОБА_4 , який знаходиться на утриманні матері та батька (відповідача), який також потребує піклування та матеріальних витрат. Дана обставина підтверджується долученою до відзиву копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , виданого відділом ДРАЦС Горохівського районного управління юстиції у Волинській області 29 жовтня 2015 року, де зазначено, що батьками ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (а.с.24).
Вирішуючи про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та збільшуючи розмір стягуваних аліментів з 500, 00 грн. до 1197,50 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції виходив з вимог розумності та достатності розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб позивача на утримання неповнолітньої дитини, встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стану здоров`я сторін та їхніх дітей, матеріального становища сторін, реальної можливості відповідача сплачувати щомісячно аліменти у вказаному розмірі, з врахуванням обставини про утримання відповідачем сина від іншого шлюбу, неподання доказів щодо перебування відповідача за кордоном та отримання ним значних доходів та тієї обставини, що обов`язок утримувати дітей лежить на обох батьках. Крім того, суд виходив із захисту інтересів дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, збереження того рівня життя, який він би мав тоді, коли утримувався б обома батьками. При цьому, суд вирішив про необхідність стягнення аліментів в новому розмірі з часу звернення до суду з відповідним позовом.
       Колегія судді погоджується з висновком суду першої інстанції лише частково.
       За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
       Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
       Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
       З огляду на вищенаведене, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.
       Тобто, закон надає право платнику аліментів або стягувачу звернутися до суду про зменшення або збільшення розміру аліментів, що визначені рішенням суду. Підставами для цього є зміна матеріального або сімейного стану сторін, погіршення або поліпшення стану їх здоров`я.
       Обгрунтовуючи підстави для збільшення розміру аліментів позивач покликалась на погіршення свого матеріального становища в зв`язку зі збільшенням прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, необхідністю витрачати більше коштів на утримання сина та на покращення матеріального становища відповідача, який постійно перебуває на заробітках в Польщі, однак приховує дійсний розмір своїх доходів.
       При визначенні розміру аліментів в сумі 1197,50 грн. суд виходив з рівності обов`язку батьків щодо утримання дитини, враховуючи матеріальне становище стягувача і платника аліментів. Оскільки на час ухвалення рішення матеріали справи не містили даних щодо наявності та розміру доходів ОСОБА_1 , які би позбавляли його можливості сплачувати аліменти в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме у сумі 1197,50 грн. 00 коп. щомісячно, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, та збільшення стягуваних аліментів саме до такого розміру. 
       Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.
       Вказана величина свідчить про мінімальний рівень матеріального забезпечення.
       Відтак, колегія суддів вважає, що задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що розмір присуджених аліментів необхідно змінити, а новий розмір визначити з врахуванням положень статті 182 СК України. Виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, визначено необхідним та достатнім збільшення аліментів до 1197,50 грн. щомісячно
       Посилання на те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин щодо зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України колегія відхиляє, оскільки відповідач не довів свою неспроможність сплачувати аліменти на дитину у такому розмірі та в апеляційній скарзі погодився, що існують підстави для збільшення розміру аліментів.
       Відповідно до частини другої статті 182 СК України, до якої внесено зміни Законом України № 2037-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
       На думку колегії суддів, визначений судом першої інстанції розмір аліментів є об`єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, узгоджується з встановленими обставинами справи, наданими доказами та вимогами СК України.
       Беручи до уваги, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, які повинні забезпечити належне утримання дітей до повноліття незалежно від розміру їх доходів, те, що відповідач є працездатним, фізично здоровим, на утриманні має сина від інших шлюбних відносин, народженого після ухвалення рішення в 2014 році про стягнення аліментів, колегія суддів погоджується з висновком суду про обґрунтованість збільшення стягнення аліментів в зазначеному розмірі.
       Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині початку стягнення аліментів в новому розмірі, колегія суддів виходить з положень п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», де вказано, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
       А відтак, доводи апеляційної скарги про те, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, є підставними та заслуговують на увагу.
       Отже, у даному випадку присуджені з відповідача аліменти на утримання дитини у новому розмірі підлягають стягненню з дня набрання рішення законної сили, а не з дня звернення до суду з указаним позовом, як зазначив суд помилково у судовому рішенні.
Пунктами першим та другим частини першої ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду в частині задоволення позову про збільшення розміру стягуваних аліментів на дитину із 500, 00 грн. щомісячно до 1197 грн. 50 коп. щомісячно, постановлено судом з дотриманням норм матеріального та процесуального права, при повному і всебічному з`ясуванні всіх дійсних обставини спору сторін. Суд у цій частині вирішив дану справу згідно із законом і підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення в цій частині та задоволення поданої апеляційної скарги в цій її частині, виходячи з меж її доводів, відсутні.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів вважає, що оскільки оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині визначення початку строку сплати аліментів на дитину, ухвалене з порушенням норм матеріального права, тому у цій частині таке слід змінити вказавши про стягнення аліментів на дитину у збільшеному розмірі не із дня звернення із позовом до суду, а із дня набрання рішенням суду законної сили.
А відтак, абзац другий резолютивної частини рішення слід викласти у новій редакції :
«Збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 19 листопада 2014 року у справі № 451/1662/14-ц, стягнувши з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , жителя с. Залижня Сокальського району Львівської області) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої в с. Руденко Радехівського району Львівської області)аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно у розмірі 1197 грн. 50 коп., але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.»
В іншій частині рішення Радехівського районного суду Львівської області від 24 грудня 2020 року слід залишити без змін.
Відповіднодо ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Згідно ч.1, п.п.1,2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.
Суд першої інстанції вірно стягнув з відповідача судовий збір в дохід держави у розмірі 704, 80 грн. Оскільки колегія суддів прийшла до висновку про зміну рішення суду першої інстанції лише в частині визначення початку стягнення аліментів у збільшеному розмірі, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні. 
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено-повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст даного судового рішення складено 01 квітня 2021 року. 
Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 374 ч.1 п. п. 1, 2, 375, 376, 381-384, 389, 390, ЦПК України, колегія суддів,- 

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Радехівського районного суду Львівської області від 24 грудня 2020 змінити, виклавши абзац 2 резолютивної частини рішення у новій редакції: 
«Збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 19 листопада 2014 року у справі № 451/1662/14-ц, стягнувши з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_2 , жителя с. Залижня Сокальського району Львівської області) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої в с. Руденко Радехівського району Львівської області)аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно у розмірі 1197 грн. 50 коп., але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.»
В решті рішення Радехівського районного суду Львівської області від 24 грудня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 01 квітня 2021 року.

Головуюча                                                         Копняк С.М.
Судді:                 Бойко С.М.
Ніткевич А.В.