Ухвала
 
26 травня 2021 року
м. Київ
 
справа № 367/8426/17
провадження № 61-8830св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Воробйової І. А., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія КиЕвінвестбуд», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне підприємство «Ірпінське бюро технічної інвентаризації», приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Матвєєва Інна Миколаївна, приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Копилова Валентина Василівна, приватний нотаріус Київського нотаріального округу Караваєва Людмила Анатоліївна, відділ державної реєстрації виконавчого комітету Ірпінської міської ради,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року у складі колегії суддів: Кравець В. А., Мазурик О. Ф., Махлай Л. Д.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог та рішень судів попередніх інстанцій
 
У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія КиЕвінвестбуд» (далі - ТОВ «БІК КиЕвінвестбуд»), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання майнових прав на квартиру, визнання недійсними договорів купівлі-продажу.
 
Позовну заяву мотивовано тим, що 26 січня 2007 року між ТОВ «БІК КиЕвінвестбуд» та ОСОБА_7 укладено договір № 1/17 на придбання квартири АДРЕСА_1 . За умовами указаного договору замовник доручає, а фірма приймає на себе обов`язок за рахунок коштів замовника придбати житлове приміщення (квартиру) АДРЕСА_2 (будівельна адреса).
 
На виконання умов договору замовник перерахував на поточний рахунок фірми грошові кошти у розмірі 209 118,00 грн.
 
15 квітня 2008 року між ТОВ «БІК «КиЕвінвестбуд», ОСОБА_7 та ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення права вимоги, на підставі якого до позивача перейшли всі права і зобов`язання замовника за основним договором в обсязі і на умовах, що існували на момент підписання даного договору, у тому числі і право вимагати від фірми передачі частини новозбудованого житла згідно з термінами та на умовах, визначених в основному договорі, за умови виконання новим замовником в повному обсязі зобов`язань за основним договором.
 
У подальшому ТОВ «БІК «КиЕвінвестбуд» видало ОСОБА_1 довідку про сплату 100 % вартості загальної площі квартири.
Позивач зазначає, що усупереч пункту 1.8 договору № 1/17 на придбання квартири АДРЕСА_1 (будівельна адреса) від 26 січня 2007 року ТОВ «БІК «КиЕвінвестбуд» не ввело будинок в експлуатацію в II кварталі 2008 року.
З цих підстав позивач була позбавлена можливості зареєструвати за собою право власності на квартиру відповідно до умов договору.
 
30 липня 2008 року між ТОВ «БІК «КиЕвінвестбуд» та ОСОБА_1 було підписано акт прийому-передачі майнових прав, а листом від 18 січня 2016 року ТОВ «БІК «КиЕвінвестбуд» визнало за собою договірні зобов`язання.
 
З цих підстав позивач просила визнати за нею майнові права - право на отримання у власність після завершення будівництва будинку АДРЕСА_3 (колишня адреса АДРЕСА_4 , будівельна адреса АДРЕСА_5 та введення його в експлуатацію однокімнатної квартири АДРЕСА_6 , зобов`язати реєстраційну службу зареєструвати майнові права ОСОБА_1 на вказану квартиру в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
 
У подальшому ОСОБА_1 , збільшивши позовні вимоги, зазначила про таке.
 
У лютому 2012 року вона дізналася, що 06 січня 2011 року спірна квартира стала об`єктом договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського округу Миколаївської області Матвєєвою І. М., та який, на думку позивача, суперечить вимогам чинного законодавства України, що є підставою про визнання правочину недійсним.
 
Так, у договорі зазначено, що квартира належить продавцю на праві приватної власності на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 вересня 2010 року (справа № 2-3429/10), що зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно в КП КОР Ірпінському БТІ, яке рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 24 січня 2011 року у справі № 22 ц-31/2011 у частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання за ним права власності, у тому числі і на квартиру АДРЕСА_7 , загальною площею 755,24 кв. м, було скасовано.
 
Отже, укладаючи договір купівлі-продажу, ОСОБА_2 ввів в оману ОСОБА_3 щодо його права власності на вищезазначену квартиру, оскільки відчужив квартиру на підставі рішення суду, яке на момент укладення договору купівлі-продажу не набрало законної сили та в подальшому було скасоване судом апеляційної інстанції. ОСОБА_2 не був власником зазначеної квартири, а тому не мав права на укладення такого договору.
 
Також зазначила, що ОСОБА_5 , яка придбала квартиру АДРЕСА_7 28 березня 2012 року під час розгляду справи в Ірпінському суді у представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 , у подальшому, 31 грудня 2013 року, склала договір дарування на ОСОБА_6 , що підтверджується витягом з реєстру про реєстрацію прав власності на нерухоме майно.
 
ОСОБА_1 просила суд:
- визнати спірні договори купівлі-продажу квартири та дарування недійсними з моменту їх вчинення; 
- визнати за нею майнові права - право на отримання у власність після завершення будівництва будинку АДРЕСА_3 (колишня адреса АДРЕСА_4 , будівельна адреса АДРЕСА_5 та введення його в експлуатацію однокімнатної квартири АДРЕСА_6 ;
- зобов`язати Державну реєстраційну службу зареєструвати в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно майнові права на квартиру АДРЕСА_7 за ОСОБА_1 ;
- вирішити питання про розподіл судових витрат.
 
Крім того вказувала, що весь цей час ТОВ «БІК «КиЕвінвестбуд» користувалося грошима, які ОСОБА_7 перерахував на поточний рахунок ТОВ «БІК «КиЕвінвестбуд», виконуючи зобов`язання за договором від 26 січня 2007 року № 1/17, а ОСОБА_1 компенсувала ОСОБА_7 за договором відступлення права вимоги від 15 квітня 2008 року кошти в сумі 209 118,00 грн. Тому просила суд стягнути з ТОВ «БІК «КиЕвінвестбуд» 34 213,43 грн процентів за користування чужими грошовими коштами, 18 820,62 грн процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором від 26 січня 2007 року № 1/17.
 
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 01 листопада 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_7 , укладений 06 січня 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , був укладений з порушенням вимог статей 203, 215 ЦК України та прав ОСОБА_1 , з якою раніше було підписано договір про відступлення права вимоги за договором № 1/17 на придбання квартири від 26 січня 2007 року та акт про передачу майнових прав на квартиру. 
Проте усупереч вимогам статті 256 ЦК України позивач звернулася до суду з вимогою про захист свого цивільного права поза межами строку позовної давності, передбаченого статтею 257 ЦК України, про застосування якої заявлено відповідачем у справі.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 01 листопада 2018 року скасовано. 
У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено з інших підстав.
 
Постанову апеляційного суду мотивовано тим, що, звертаючись до суду з позовом у цій справі, позивач обрала спосіб захисту порушеного права, який не передбачений ні умовами договору № 1/17 на придбання квартири від 26 січня 2007 року, ні нормами матеріального закону, які регулюють спірні договірні правовідносини. Тому суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про порушення прав позивача оскаржуваними договорами щодо відчуження квартири. 
За змістом положень частини третьої статті 215 та частини п`ятої статті 216 ЦК України заперечувати дійсність правочину в судовому порядку вправі одна із сторін договору або інша заінтересована особа.
Натомість позивач оспорює правочини, укладені щодо спірної квартири іншими сторонами, права і законні інтереси позивача оспорюваними договорами безпосередньо не порушені.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів
 
У касаційній скарзі, поданій у квітні 2019 року до Верховного Суду, 
ОСОБА_1 просила суд скасувати постанову Київського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року, ухвалити у справі нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
 
Касаційну скаргу мотивовано тим, що суд апеляційної інстанції проігнорував наявність у позивача права вимагати від ТОВ «БІК «КиЕвінвестбуд» передачі частини новозбудованого житла згідно з термінами та на умовах, визначених в основному договорі. Виконання умов основного договору підтверджено довідкою ТОВ «БІК «КиЕвінвестбуд», виданою ОСОБА_1 , про сплату 100 % вартості загальної площі спірної квартири. Крім того, ТОВ «БІК «КиЕвінвестбуд» та ОСОБА_1 підписали акт прийому-передачі майнових прав щодо спірної квартири. Обраний позивачем спосіб захисту відповідає положенням статті 16 ЦК України з огляду на зміст частини третьої статті 656 цього Кодексу.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 24 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу № 367/8426/17 з Ірпінського міського суду Київської області.
 
Ухвалою Верховного Суду від 11 травня 2021 року справу призначено до судового розгляду.
 
Короткий зміст позиції інших учасників справи
 
У відзиві на касаційну скаргу, поданому до суду у серпні 2019 року, ОСОБА_4 заперечував проти доводів ОСОБА_1 , а оскаржувану постанову апеляційного суду вважав законною та обґрунтованою.
 
2.     Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Ухвалою Верховного Суду від 05 лютого 2020 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 344/16879/15-ц (провадження № 61-18235св18) за позовом ОСОБА_8 до Приватного підприємства «Екватор-ІФ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Перко», третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інкомбуд», про визнання права власності на нерухоме майно, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Перко» на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 квітня 2017 року.
 
Великою Палатою Верховного Суду у справі № 344/16879/15-ц зареєстровано провадження № 14-31цс18.
 
Правовідносини, спір з приводу яких вирішується у справі № 367/8426/17, є  подібними до правовідносин, які є предметом розгляду у справі № 344/16879/15-ц.
 
Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України визначено, що суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
 
Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК Україниу випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, провадження у справі зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі).
 
Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом, для постановлення ухвал суду першої інстанції.
 
Колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі № 367/8426/17 (провадження №  61-8830св19) до закінчення перегляду у  касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №  344/16879/15-ц (провадження № 14-31цс18).
 
Керуючись статтями 252, 253, 260, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
УХВАЛИВ:
 
Зупинити касаційне провадження у справі № 367/8426/17 (провадження №  61-8830св19) за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія КиЄвінвестбуд», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне підприємство «Ірпінське бюро технічної інвентаризації», приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Матвєєва Інна Миколаївна, приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Копилова Валентина Василівна, приватний нотаріус Київського нотаріального округу Караваєва Людмила Анатоліївна, відділ державної реєстрації виконавчого комітету Ірпінської міської ради, про визнання майнових прав на квартиру, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №  344/16879/15-ц (провадження № 14-31цс18) за позовом ОСОБА_8 до Приватного підприємства «Екватор-ІФ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Перко», третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інкомбуд», про визнання права власності на нерухоме майно, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Перко» на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 квітня 2017 року.
 
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                      Д. Д. Луспеник

Судді:                                                                                                 І. А. Воробйова 

                                                                                                            Г. В. Коломієць 

                                                                                                            Р. А. Лідовець

                                                                                                            Ю. В. Черняк