П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/1111/21-а                                      Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дончик В.В.   
Суддя-доповідач -  Біла Л.М.   
31 травня 2021 року                                                                                                              м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Білої Л.М. 
суддів:  Курка О. П.  Гонтарука В. М. , 
розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Леляцької сільської ради, Жмеринської міської ради про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язати вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Леляцької сільської ради та до Жмеринської міської ради в якому просила визнати протиправною тривалу бездіяльність відповідачів щодо не виконання судового рішення, що ухвалено на її користь в судовій справі №130/1203/20 провадження №2/130/589/2020.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року відмовлено у відкритті провадження.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Обгрунтовуючи власні доводи, апелянт відзначив, що відмова в прийнятті позовної заяви, сформованої відповідно до процесуального закону, є порушенням права на судовий захист, яке не може бути обмежено.
Суд, проаналізувавши апеляційну скаргу, зміст оскаржуваної ухвали, наявні у матеріалах справи докази, не встановив необхідності проводити розгляд справи у судовому засіданні за участі сторін, а тому розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
З матеріалів справи встановлено наступні обставини.
Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 25.09.2020 року у справі №130/1203/20, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 17.12.2020 року, стягнуто з Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області на користь ОСОБА_1 1000 (одну тисячу) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Вказане рішення відповідачем не виконано.
Позивачем були направлені письмові звернення на адресу Жмеринської міської ради та на адресу вищого керівництва держави України щодо невиконання судового рішення, які, на її переконання, не дали позитивного результату. Також, позивачем для захисту своїх прав було подано заяву до правоохоронних органів про вчинення злочину посадовими особами Жмеринської міської ради щодо не виконання ними судового рішення Жмеринського міськрайонного суду по справі №130/1203/20.
Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що обраний позивачем спосіб захисту у межах даного позову є спонуканням відповідача, Леляцьку сільську раду Жмеринського району Вінницької області, до виконання іншого судового рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 25.09.2020 року у справі №130/1203/20, яке набрало законної сили, і відповідно не може бути предметом розгляду в окремій справі.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Як вбачається із позовної заяви, позовні вимоги ОСОБА_1 фактично зводяться до оскарження дій Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області щодо невиконання рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 25.09.2020 року у цивільній справі №130/1203/20, яке набрало законної сили. 
Тобто, предметом спору у цій справі є невиконання рішення суду у справі № №130/1203/20.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами (ч. 1 ст. 370 КАС України).
Виконання судового рішення може відбуватися у добровільному та примусовому порядку, а судовий контроль за виконанням рішення суду здійснює суд, що його ухвалив.
В даному випадку, позивачем не враховано, що у межах позовного провадження у цій справі не можна зобов`язати відповідача виконувати чинне судове рішення, що прийнято в іншій справі, у бажаний для позивача спосіб. Виконання судового рішення від 25.09.2020 року по справі № 130/1203/20 є завершальною стадією судового провадження саме у справі №130/1203/20.
Якщо позивач не погоджується із станом виконання прийнятого на його користь судового рішення, то він вправі ініціювати процедуру його примусового виконання.
Питання примусового виконання рішень врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі - Закон від 02.06.2016 року № 1404-VIII)
Частиною 1 статті 1 Закону від 02.06.2016 року № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону від 02.06.2016 року № 1404-VIII).
Відтак, суд звертає увагу позивача на недопустимість зобов`язання суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення із конкретизацією способу та порядку виконання рішення від 25.09.2020 року по справі №130/1203/20.
Примусове виконання рішення суду повинно здійснюватися в порядку, передбаченому Законом від 02.06.2016 року № 1404-VIII, у рамках виконавчого провадження. 
Тож саме на стадії виконання рішення від 25.09.2020 року по справі № 130/1203/20 може бути надана оцінка способу та порядку його виконання і повноті виконання відповідачем обов`язку щодо виплати присудженої позивачу моральної шкоди.
Крім того, розділом VII ЦПК України врегульовано судовий контроль за виконанням судових рішень. 
Так, частиною першою статті 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Тобто, наявність у ЦПК України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання нового позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому ЦПК України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення в цивільній справі.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.
Зважаючи на викладене, колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право позивача у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду у певний спосіб шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.
При цьому, апелянт ніяким чином не позбавлений доступу до суду і права на судовий захист, оскільки судом першої інстанції чітко викладено якою має бути позиція із захисту порушеного права при виконанні рішення суду по цивільній справі.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.
Згідно з ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.
Постанова суду складена 31 травня 2021 року (у зв`язку з перебуванням суддів Білої Л.М. у період з 05.04.2021 року по 23.04.2021 року на лікарняному, а у період з 26.04.2021 по 30.04.2021 у відпустці, ОСОБА_2 у період з 05.05.2021 року по 14.05.2021 року у відпустці).

Головуючий	 	 	Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Курко О. П.    Гонтарук В. М.