П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 травня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/7251/20	

Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А.В.
рішення суду першої інстанції прийнято у
м. Одеса, 12 жовтня 2020 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:                                                    Танасогло Т.М.,
суддів:                                                             Димерлія О.О., Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2020року ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (надалі – відповідач, ГУ ПФУ в Одеській області), в якому з урахуванням зміни позовних вимог від 01.09.2020 року вхід. №34323/20, просила:
- скасувати рішення Головного управління ПФУ №1990 від 27.02.2020 року;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у здійсненні перерахунку розміру довічного утримання щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19.02.2020 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 починаючи з 19 лютого 2020 року у розмірі 76 відсотків утримання судді на відповідній посаді, згідно довідки №08-29/6194/2020 від 24 липня 2020 року та 40 відсотків за вислугу років, провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дії та рішення відповідача, які полягають у відмові у здійсненні позивачці перерахунку її довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці є неправомірними, оскільки відповідно до рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020р. №2-р/2020, вона має право на такий перерахунок на підставі довідки Господарського суду Одеської області від 26.02.2020р. № 08-29/1247/2020. До того ж, на думку позивачки, перерахунок та виплата щомісячного довічного грошового утримання її як судді у відставці на підставі оновленої довідки повинні бути проведені виходячи з 76% винагороди працюючого судді на відповідній посаді та надбавки за вислугу років.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №1990 від 27.02.2020 року про відмову у проведенні перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не здійснення перерахунку розміру довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19.02.2020 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Господарського суду Одеської області №08-29/6194/2020 від 24 липня 2020 року з 19 лютого 2020 року, із врахуванням раніше виплачених сум.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385) сплачений судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подано до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову, якою визнати протиправними дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці за період з 19.02.2020р. у розмірі 76 % грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді та 40% доплати за вислугу років на підставі довідки Господарського суду № 08-29/6194/2020 від 24.07.2020р. без обмеження граничного розміру.
В обґрунтування скарги апелянт зазначає, що з метою об`єктивної оцінки наданих позивачем доказів, та наявність оригіналів доказів у особистій пенсійній справі, якими володіє відповідач, позивачем неодноразово зверталась увага суду в заявах на необхідність їх огляду у судовому засіданні. Матеріали особистої пенсійної справи засвідчують загальний трудовий стаж позивача у 45 років, та підтверджують законне право судді у відставці ОСОБА_1 на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 76 відсотків заробітної плати працюючого судді та 40 відсотків доплати за вислугу років. Однак, всупереч вимог ст. 44, 242 КАС України, особисту пенсійну справу позивача відповідачем суду не надано, в судовому засіданні докази не оглянуті, що призвело до прийняття судового рішення від 12 жовтня 2020 року з порушенням норм матеріального та процесуального права. Порушено конституційне право позивачки, як судді у відставці, на належний соціальний захист та значно звужено обсяг вже існуючих прав на матеріальне забезпечення. Також, судом першої інстанції помилково зазначено в судовому рішенні, що позивачка вийшла у відставку у 2016 році, в той час як дійсною датою виходу ОСОБА_1 у відставку є 21.07.2006р. крім того, на думку апелянта, судом першої інстанції було помилково застосовано при розгляді справи норму ч. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», що визначає розмір щомісячного довічного грошового утримання, який виплачується судді у відставці при призначенні та є безпідставним. Апелянт вважає, що при перерахунку її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має застосовуватись норма, що визначає розмір довічного утримання у 76 відсотків призначеного Рішенням № 17-5888/06 Державної судової адміністрації України 29 вересня 2006 року.
17.03.2021 року (вхід. № 5515/21) від відповідача у справі до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому орган ПФУ наголошуючи на хибності доводів скарги, просить відмовити у її задоволенні, мотивуючи відсутністю підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки без номеру та дати станом на 18.02.2020 виданої Господарським судом Одеської області, у зв`язку із тим, що підвищення суддівської винагороди судді не відбулось. До того ж, як зауважує відповідач у справі, вимога про здійснення перерахунку та виплати позивачці щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 19.02.2020 у розмірі 76% грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді та 40% доплати за вислугу років на підставі довідки Господарського суду Одеської області від 24.07.2020р. № 08-29/6194/2020 без обмеження граничного розміру є необґрунтованими, оскільки ключовим правовим питанням у даній справі є право позивачки на перерахунок. Відповідно питання щодо відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання і питання обмеження такого утримання максимальним розміром є похідними і повинні вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на перерахунок. Таким чином, у цій частині порушення прав позивачки ще не відбулось. В свою ж чергу, судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи та інтереси осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.
Колегія суддів вважає можливим розглянути справу в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Заперечень щодо розгляду справи в письмовому провадженні сторонами не заявлено.
Згідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як було встановлено судом першої інстанції, постановою Верховної Ради України від №19-V року позивача, ОСОБА_1 , звільнено з посади судді Господарського суду Одеської області.
Матеріалами справи підтверджується та визнається учасниками справи, що позивач перебуває на обліку у Головному управління Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів».
26.02.2020 року Господарським судом Одеської області позивачу видано довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 18.02.2020 року № 08-29/1247/2020.
27.02.2020 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, до якої додано довідку Господарського суду Одеської області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 18.02.2020 року № 08-29/1247/2020.
27.02.2020 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення № 1990, яким відмовлено у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» з підстав відсутності порядку проведення перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 року №1-15/2018 (4086/16).
Відповідно до матеріалів справи, Господарським судом Одеської області позивачу видано нову довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 18.02.2020 року № 08-29/6194//2020 та позивач повторно звернулась до відповідача із заявою від 29.07.2020 року про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці.
Вважаючи рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області №1992 від 27.02.2020 року, а також дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці протиправними, позивач звернулась з даним позовом до суду.
Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції посилаючись на рішення Конституційного суду України від 18.02.2020р. № 2-р/2020, виходив з того, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №1990 від 27.02.2020 року про відмову у проведенні перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, є протиправним та підлягає скасуванню, а щомісячне довічне грошове утримання ОСОБА_1 як судді у відставці має бути перераховане відповідно до довідки Господарського суду Одеської області від 24.07.2020р. № 08-29/6194/2020, оскільки останнє має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя.
Також, оскільки за повторною заявою позивача про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 29.07.2020 року на підставі довідки Господарського суду Одеської області від 24.07.2020 року №08-29/6194/2020 відповідачем не вчинено жодних дій, в тому числі не здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача, що свідчить саме про протиправну бездіяльність відповідача, суд першої інстанції на підставі ст. 9 КАС України вбачав підстави для виходу за межі позовних вимог з метою ефективного захисту прав позивача та визнати таку протиправну бездіяльність органу ПФУ протиправною.
В той же час, з приводу зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та сплачувати позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 76 відсотків грошового утримання судді на відповідній посаді та 40 відсотків доплати за вислугу років, суд першої інстанції вказав на передчасність такої вимоги.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За визначенням частин 2,3 статті 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (п. 4 ч. 6 ст. 126 Конституції України).
В силу статті 130 Конституції України, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац 4 пп. 3.1 п.3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013р. № 10-рп/2013).
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон " Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII від 02.06.2016 р. (надалі - Закон України № 1402-VIII).
Частиною третьої статті 135 Закону №1402-VIII передбачено, що базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.142 Закону України №1402- VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:
1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;
2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.
Суддя у відставці, який досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах зазначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 
Щомісячне довічне грошове утримання судді, за правовими висновками Конституційного Суду України, викладеними у рішенні від 14.12.2011 року № 18-рп/2011, - є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу. Правова ж природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України.
Вказаним рішенням вказано також про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення, тощо.
Приписами ч.ч. 3,4 ст. 142 Закону України №1402-VI визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України (ч.5 ст. 142Закону України №1402-VI).
Розділом ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №1402-VIII (у редакції до 16.10.2019р.) були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
Пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.
Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 року №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів".
До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 року №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (п.23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII).
В подальшому, Законом України від 16.10.2019 року №193-IX "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування", який набрав чинності 07.11.2019 року, зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII були виключені.
Відповідно до підпункту 4 пункту 24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року:
а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;
б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
У відповідності до п.25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, у редакції до 18.02.2020р., право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя йде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Так, апеляційним суд з матеріалів справи встановлено, що до 18 лютого 2020 року позивачка отримувала щомісячне довічне грошове утримання, розмір якого обраховувався як судді, що не пройшов кваліфікаційне оцінювання.
При цьому, рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року №2-р/2020 (далі Рішення) положення пункту 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону№1402-VIII визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).
Як вбачається з п.16 та 17 вказаного рішення, Конституційний Суд України вказав, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.
Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 року № 10-рп/2013).
Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци п`ятий, шостий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013).
Отже, судді, які вже перебувають у відставці, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом №1402-VIII.
Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.
Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.
У зв`язку з викладеним, Конституційний Суд України рішенням від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 визнав неконституційним пункт 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII.
Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення (ч.2 ст.152 Конституції України).
Таким чином, дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020р. № 2-р/2020, Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
Враховуючи викладене, колегія суддів зауважує, що з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення, Закон №1402-VIII передбачає однаковий порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці та не залежить від непідтвердження таким суддею за результатами кваліфікаційного оцінювання відповідності займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді).
За наведеного, перерахунок, про який просить у позові позивачка має бути проведений з 19.02.2020р., - з дня, наступного за днем ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 р. у справі № 2-р/2020 та обумовлений відновленням раніше порушених її прав, відповідно до Закону № 1402-VIII, на підставі довідки Господарського суду Одеської області № 08-29/6194/2020 від 24.07.2020р. про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яке має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя.
Апеляційний суд вважає за доцільне також зазначити, що Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 06.03.2019 у справі № 638/12586/16-а та від 11.02.2020 у справі № 200/3958/19-а висловлював правовий висновок, відповідно до якого правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до органу Пенсійного фонду України, за перерахунком пенсії ОСОБА_1 надала довідку Господарського суду Одеської області, про яку було зазначено вище та яка, на думку колегії суддів, з урахуванням ч.4 ст.142 Закону №1402-VIII а також рішення Конституційного Суду України є належною підставою для перерахунку позивачу з 19 лютого 2020 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Ця справи підпадає під ознаки типової адміністративної справи, яка розглянута Верховним Судом як зразкова в порядку статті 290 КАС України з прийняттям рішення від 16.06.2020 р. по справі № 620/1116/20, яке набрало законної сили 07.08.2020 р., а тому судом враховуються правові висновки Верховного Суду, що викладені у такому рішенні.
Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що після визнання неконституційними положень пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII позивачка, як суддя у відставці, набула право на перерахунок розміру її щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з розміру суддівської винагороди, обчисленої відповідно до статті 135 та підпункту 4 пункту 24 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII, які визначають розмір суддівської винагороди працюючого судді, з урахуванням чого її довічне щомісячне грошове утримання як судді у відставці має бцти перераховано на підставі відповідної довідки Господарського суду Одеської області.
Доводи апеляційної скарги стосовно наявності станом на даний час підстав для перерахунку та виплати довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці позивачки у розмірі 76% заробітної плати та 40%, доплати за вислугу років без обмеження граничного розміру, колегія суддів оцінює критично, оскільки на думку суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині є вірним, адже питання відсоткового розміру виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці предметом розгляду відповідачем по суті не було.
Тобто, позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату грошового утримання судді у відставці, виходячи з конкретних відсотків та без обмеження граничного розміру, заявлені передчасно, оскільки предметом позову є відмова органу Пенсійного фонду взагалі здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання на підставі оновленої довідки без посилань на відсотки.
Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Вказаним обґрунтовується висновок суду першої інстанції про те, що захисту в адміністративному судочинстві підлягають лише та виключно вже порушені права, свободи та інтереси позивача. Таким чином, у цій частині вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, оскільки є передчасними. 
З приводу зауважень апелянта про те, що суд першої інстанції у судовому рішенні вказав невірну дату виходу її у відставку, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 суддю Господарського суду Одеської області, звільнено у відставку, у зв`язку з поданням заяви про відставку за станом здоров`я, що перешкоджає провадженню виконання обов`язків, постановою Верховної Ради України № 19-V від 21.07.2006 року «Про звільнення суддів».
В свою ж чергу, в судовому рішенні, судом першої інстанції було вказано дату – 21.07.2016 року.
Проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив суто технічну помилку у році, вказавши дату звільнення позивачки у відставку 21.07.2016 року, яка в свою чергу не вплинуло на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, по суті заявлених позовних вимог.
З приводу тверджень апелянта про не витребування судом першої інстанції матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає, що наявні в матеріалах справи письмові докази містять необхідні відомості для вирішення даної справи з урахуванням предмету позову, відтак є достатніми для правильної оцінки спірних питань.
Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, –
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року у справі № 420/7251/20 - залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено та підписано 18 травня 2021 року.

Головуючий суддя 	 	Танасогло Т.М.	
Судді	    	Димерлій О.О.   Єщенко О.В.