ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" травня 2021 р.           Справа№ 910/21081/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Пономаренка  Є.Ю.
суддів:            Руденко  М.А. 
          Дідиченко  М.А. 
 
Без повідомлення (виклику) учасників справи.

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Елтехпро» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2021 у справі №910/21081/20 (суддя Босий В.П.) за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК «Дніпровські електромережі» до товариства з обмеженою відповідальністю «Елтехпро» про стягнення 121  955,06 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпровські електромережі» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Елтехпро» про стягнення 121 955,06 грн., з яких 118  205,40 грн. штрафу та 3 749,66 грн. неустойки, нарахованих у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язання з поставки товару на підставі договору про закупівлю товару №6959-ДнОЭ від 04.11.2019.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.02.2021 у справі №910/21081/20 позов задоволено частково; стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Елтехпро» на користь Акціонерного товариства «ДТЕК «Дніпровські електромережі» штраф у розмірі 118  205,40 грн., неустойку у розмірі 2  239,01 грн. та судовий збір у розмірі 2  075,96 грн. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.
При прийнятті рішення, суд першої інстанції виходив з доведеності факту невиконання відповідачем свого обов`язку щодо поставки товару у визначений договором строк. Вимогу про стягнення штрафу у розмірі 118  205,40 грн. суд визнав обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі. В свою чергу, часткове задоволення позовних вимог мотивовано тим, що при здійсненні розрахунку суми неустойки, позивачем невірно визначено початкову дату періоду її нарахування. Тому, згідно перерахунку суду, стягненню з відповідача підлягає неустойка у розмірі 2 239,01 грн.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2021 у справі №910/21081/20 та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Апелянт посилаючись на невідповідність підпису зазначеного у заявці на поставку №2351/1001 від 20.01.2020, підпису уповноваженої особи позивача, на обставини неотримання ним даної заявки електронною поштою, а також настання форс-мажорних обставин через запровадження з 12.03.2020 на території України карантину, вважає, що застосування до відповідача штрафу та неустойки за спірним договором є необґрунтованим. Окрім того, як вказує відповідач, він не отримував ані копію позовної заяви, ані копію ухвали суду про відкриття провадження, внаслідок чого був позбавлений можливості викласти свою позицію по справі, що на його думку, свідчить про порушення судом норм процесуального права. При цьому, згідно доводів скаржника, неотримання ним вказаних документів сталося з вини працівників органу поштового зв`язку, що підтверджується долученим до апеляційної скарги листом АТ «Укрпошта» від 12.03.2021 №33-Б-2248.
Крім того, апелянтом було додано до скарги клопотання про долучення до матеріалів справи - копії листа повідомлення про форс-мажор вих.№914 від 08.04.2020 зі скіншотом про його направлення та копії листа АТ «Укрпошта» від 12.03.2021 №33-Б-2248.
Неподання вказаних документів до суду першої інстанції скаржник обґрунтовує тим, що не брав участі в першій інстанції, копію ухвали про відкриття провадження у справі від 05.01.2021 не отримував, що позбавило його можливості надати відповідні докази до місцевого суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Приписами ч. 3 ст. 269 ГПК України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Так, ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.01.2021 позовну заяву Акціонерного товариства «ДТЕК «Дніпровські електромережі» прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Крім того, ухвалою встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня її вручення для подання відзиву на позов.
Як вбачається з матеріалів справи, копія вказаної ухвали, направлена на офіційну адресу місцезнаходження відповідача, була повернута до суду органом поштового зв`язку з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Розглянувши заявлене апелянтом клопотання, з урахуванням викладених вище обставин, колегія суддів дійшла висновку, що наведені відповідачем причини неподання до суду першої інстанції листа-повідомлення про форс-мажор вих.№914 від 08.04.2020 зі скріншотом про його направлення, а також копії листа АТ «Укрпошта» від 12.03.2021 №33-Б-2248, датованого вже після прийняття рішення у справі, є обґрунтованими і такими, що підтверджуються матеріалами справи, відтак, з огляду на недопущення порушень процесуальних прав відповідача у даній справі, клопотання підлягає задоволенню, а додані до скарги документи приймаються судом до розгляду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Елтехпро» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2021 у справі №910/21081/20.
Також, вказаною ухвалою учасникам справи встановлено п`ятнадцятиденний строк з моменту її отримання для подання відзивів, заперечень на апеляційну скаргу та інших заяв/клопотань, а також міркувань, заперечень чи письмових пояснень стосовно заявленого апелянтом клопотання про долучення доказів.
Вказана ухвала була отримана позивачем та відповідачем - 29.03.2021, представником відповідача - 26.03.2021, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.
У встановлений судом строк від сторін жодних клопотань, в  тому числі і про розгляд справи у судовому засіданні, до суду не надійшло.
В свою чергу, від позивача до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він заперечив проти її задоволення та просив залишити оскаржуване рішення без змін.
Враховуючи, що предметом розгляду у справі №910/21081/20 є вимога про стягнення 121  955,06 грн., вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні Господарського процесуального кодексу України та підлягає розгляду без повідомлення (виклику) учасників справи.
Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.
Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.  Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.
Між Акціонерним товариством «ДТЕК Дніпровські електромережі» (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Елтехпро» (постачальник) 04.11.2019 було укладено договір про закупівлю товару №6959-ДнОЭ, за умовами п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити покупцю товар, зазначений у специфікації, а покупець - прийняти і оплатити такий товар, код згідно УКТ ЗЕД: вказується постачальником в податкових накладних, 2019-2020 року виготовлення, в кількості, комплектності, асортименті та за ціною згідно специфікацією.
Відповідно до п. 3.1 договору сума цього договору становить: 1  970 090,00 грн. без урахування ПДВ, крім того ПДВ 20% - 394  018,00 грн. Разом з ПДВ - 2  364  108,00 грн.
Згідно п. 5.1 договору товар поставляється: - протягом 45 календарних днів після відправлення письмової заявки покупцем протягом дії договору. Поставка товару на склад покупця здійснюється з обов`язковим попереднім узгодженням дня, товару, що поставляється, з покупцем. Заявка направляється покупцем за допомогою технічних засобів зв`язку (факсом та/або електронним листом) постачальнику по реквізитам, вказаним у п. 12.12 та/або у розділі 13 цього договору з обов`язковим наступним направленням рекомендованого письмового повідомлення кур`єрською поштою та/або поштовим відділенням зв`язку Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» (ПАТ «Укрпошта»).
Відповідно до п. 7.2.1 договору у випадку прострочення поставки (не поставки, недопоставки) товару в межах 10 (десяти) календарних днів постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 5% від суми цього договору.
У випадку прострочення поставки (не поставки, недопоставки) товару понад 10 (десяти) календарних днів, постачальник починаючи з 11 (одинадцятого) календарного дня додатково до штрафу передбаченому п. 7.2.1 сплачує покупцю неустойку у розмірі 0,1% від вартості непоставленого/недопоставленого товару та/або товару, поставленого з порушенням строків, за кожен день прострочення (п. 7.2.2 договору).
Згідно п. 11.1 договору він набирає чинності з дня його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2020, а в частині проведення розрахунків - до їх повного виконання.
Як зазначає позивач, у відповідності до п. 5.1 договору, 23.01.2020 Акціонерне товариство «ДТЕК «Дніпровські електромережі» направило на адресу товариства з обмеженою відповідальністю «Елтехпро» заявку №2351/1001 від 20.01.2020 на поставку 24 одиниць товару (Ізолятор ЛК 70/35-3 ГП) загальною вартістю 13  488 грн., яка отримана відповідачем 29.01.2020.
Однак, відповідач товар за поданою заявкою не поставив, у зв`язку з чим позивач направив вимогу №34668/1001 від 15.09.2020 про сплату штрафних санкцій, нарахованих згідно п. 7.2 договору.
Відповідач умов вимоги не виконав, товар не поставив, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Судом першої інстанції позов задоволено частково.
Колегія суддів погоджується з позицією місцевого суду, з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1  ст. 509 Цивільного кодексу України  зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).
Відповідно до ч. 1  ст. 626 ЦК України  договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Спірний договір за своєю правовою природою відноситься до договору поставки.
Частиною 1  ст. 712 ЦК України  передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
З матеріалів справи вбачається, що позивач у відповідності до умов договору про закупівлю товару №6959-ДнОЭ від 04.11.2019 звернувся до відповідача із заявкою №2351/1001 від 20.01.2020 на поставку Ізолятора ЛК 70/35-3ГП, у кількості 24 шт., вартістю 562,00 грн. за одиницю товару.
Заявка отримана ТОВ «Елтехпро» 29.01.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №4950110106044.
Згідно п. 5.1 договору товар поставляється протягом 45 календарних днів після відправлення письмової заявки покупцем протягом дії договору.
Отже, як вірно встановив суд першої інстанції, враховуючи отримання відповідачем заявки на поставку 29.01.2020, товар мав бути поставлений не пізніше 16.03.2020 (оскільки 14.03.2020 та 15.03.2020 були вихідними днями).
Разом з тим, відповідач у визначений строк товар не поставив, доказів поставки матеріали справи не містять.
З огляду на порушення контрагентом взятих на себе договірних зобов`язань, позивачем за прострочення поставки товару нараховано відповідачу згідно п. 7.2 договору 118  205,40 грн. штрафу та 3  749,66 грн. неустойки за період з 26.03.2020 по 08.09.2020.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).
Згідно статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Відповідно до п. 7.2 договору у разі не поставки, недопоставки, поставки товару з порушенням строку, передбаченого договором, постачальник перед покупцем несе наступну відповідальність:
- у випадку прострочення поставки (не поставки, недопоставки) товару в межах 10 (десяти) календарних днів постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 5% від суми цього договору (п. 7.2.1 договору);
-           у випадку прострочення поставки (не поставки, недопоставки) товару понад 10 (десяти) календарних днів, постачальник починаючи з 11 (одинадцятого) календарного дня додатково до штрафу передбаченому п. 7.2.1 сплачує покупцю неустойку у розмірі 0,1% від вартості непоставленого/недопоставленого товару та/або товару, поставленого з порушенням строків, за кожен день прострочення (п. 7.2.2 договору).
Беручи до уваги положення п. 7.2.1 договору, згідно вірного розрахунку позивача, до відповідача підлягає застосуванню відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 118  205,40 грн., який розраховано за формулою 5% від суми договору - 2  364  108 грн.
В свою чергу, здійснивши перевірку розрахунку неустойки, суд першої інстанції правильно встановив, що позивачем невірно визначено початкову дату періоду прострочення, за який нараховано неустойку, оскільки за умовами п. 7.2.2 договору закупівлі правомірним є нарахування неустойки з 11 дня прострочки, тобто з 27.03.2020, а не з 26.03.2020, як вказав позивач.
Відтак, за вірним висновком суду, обґрунтованою та такою, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача є неустойка у розмірі 2 239,01 грн., у зв`язку з чим, позов в цій частині задоволено частково.
Таким чином, враховуючи підтверджений матеріалами справи факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань в частині своєчасної поставки товару, за вірним висновком суду першої інстанції, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 118  205,40 грн. штрафу та 2  239,01 грн. неустойки.
Колегією суддів відхиляються твердження апелянта про відсутність підстав для застосування до нього штрафних санкцій з посиланням на невідповідність підпису зазначеного у заявці на поставку №2351/1001 від 20.01.2020, підпису уповноваженої особи позивача та на обставини неотримання ним даної заявки електронною поштою, з огляду на підтвердження матеріалами справи факту надіслання засобами поштового зв`язку вказаної заявки та її отримання відповідачем, а також зважаючи на відсутність у справі доказів направлення позивачу заперечень ТОВ «Елтехпро» щодо змісту такої заявки, в тому числі її підписанта.
Окрім того, несвоєчасність виконання договірних зобов`язань з поставки товару, скаржник пояснює настанням форс-мажорних обставин через запровадження з 12.03.2020 на території України карантину, про що позивача було повідомлено листом №914 від 08.04.2020.
Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.
Для засвідчення форс-мажорних обставин, особі необхідно звернутися до Торгово-промислової палати, а для того, щоб отримати сертифікат про форс-мажорні обставини, слід довести причинно-наслідковий зв`язок між зобов`язаннями, які сторона не може виконати, та обставинами (їхнім результатом), на які сторона посилається, як на підставу неможливості виконати зобов`язання.
Водночас, віднесення законом введеного карантину до форс-мажорних обставин не свідчить про існування форс-мажору у конкретних правовідносинах сторін, оскільки неможливість виконання договірних зобов`язань через запроваджений карантин має бути доведеною, про що як наслідок видається сертифікат Торгово-промислової палати.
Утім, всупереч наведеному, відповідачем не надано суду сертифікату Торгово-промислової палати, для підтвердження обставин, на які відповідач посилається як на підставу для звільнення від відповідальності за порушення прийнятих на себе за договором зобов`язань. В свою чергу, доданий до апеляційної скарги лист №914 від 08.04.2020 не є документом, який відповідає вимогам частини 1 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні».
Крім того, не знайшли свого підтвердження доводи апелянта про порушення судом норм процесуального права, у зв`язку з неотриманням ним ухвали суду про відкриття провадження у справі від 05.01.2021 та позбавлення його можливості висловити свою позицію по справі, оскільки як слідує з матеріалів справи, копія вказаної ухвали направлялась судом за адресою офіційного місцезнаходження відповідача, дані про яку містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (при цьому аналогічна адреса зазначається самим відповідачем в апеляційній скарзі), та була повернута до суду органом поштового зв`язку з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Будь-якої іншої адреси ТОВ «Елтехпро» матеріали справи не містять.  
Тобто, судом було вчинено всі можливі та необхідні дії для належного повідомлення відповідача у даній справі, та враховано обмеженість строків розгляду справи.
Сам по собі факт неотримання відповідачем ухвали суду з вини працівників АТ «Укрпошта» не спростовує обставин дотримання судом процедури повідомлення ТОВ «Елтехпро».
Відтак, доводи апелянта не спростовують правомірності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні.
З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до    ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача    (апелянта).
Керуючись ст.ст.  240,  269,  275,  281    - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Елтехпро» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2021 у справі №910/21081/20 - без змін.
2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника -  відповідача у справі.
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку з урахуванням вимог п. 2 ч. 3  ст. 286 Господарського процесуального кодексу України  шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.
          Повний текст постанови    складено: 18.05.2021 року. 

Головуючий суддя                                                            Є.Ю. Пономаренко 

Судді                                                                                М.А. Руденко

                                                                                М.А. Дідиченко