ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 р. 	Справа № 480/2581/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Бершова Г.Є.,
Суддів: Катунова В.В. ,  Ральченка І.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 року по справі № 480/2581/20 (головуючий 1 інстанції Осіпова О.О.) за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягала у нарахуванні та виплаті йому одноразової грошової допомоги при звільненні без урахування індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди;
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 14 повних календарних років служби з урахуванням індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди, які він отримував під час проходження військової служби, з урахуванням раніше виплачених сум одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Проте, з 01.07.2015 року до 28.01.2018 року відповідач не здійснював виплату належних йому сум індексації грошового забезпечення, що є протиправним з огляду на норми, викладені в ст.43 Конституції України, п.2, п. 9 розділу ІІ Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, ч.3 ст. 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, п.2, п.6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року. На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.10.2019 у справі №480/3476/19, Сумським прикордонним загоном позивачу була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення в сумі 44243,26 грн. (в т.ч. за місяць звільнення січень 2018 року в сумі 1968,66 грн.), тобто після звільнення позивача зі служби та нарахування і виплати одноразової грошової допомоги при звільненні. Оскільки даним судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено право позивача на отримання індексації грошового забезпечення у період проходження військової служби, наявні всі законні підстави для включення індексації грошового забезпечення до одноразової грошової допомоги при звільненні. 12.03.2020 позивач звернувся до військової частини із заявою, в якій просив здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням індексації грошового забезпечення та щомісячної грошової винагороди, які позивач отримав під час проходження військової служби. Військова частина відмовила позивачу у здійсненні перерахунку та виплати розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення. Позивач вважає таку відмову протиправною та звернувся до суду за захистом своїх прав.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 року позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), яка полягала у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні без урахування індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 14 повних календарних років служби з урахуванням індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди, які він отримував під час проходження військової служби, з урахуванням раніше виплачених сум одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби. 
Відповідач не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу відповідач зазначає, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України “Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних          Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій” від 22 вересня 2010 р. №889, має тимчасовий характер, оскільки виплата такої винагороди дозволена за наявності наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації) або вищого командира (начальника) залежно від настання спеціальних обставин, її розмір не є фіксованим, тому вона не включається до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби. У зв`язку із втратою чинності вказаної постанови, зазначена винагорода військовослужбовцям по теперішній час не виплачується. Також представник відповідача зазначає, що винагорода, встановлена Постановою № 889, не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, про що вказує пункт 3 Інструкції № 73, відповідно до якого, до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад (з урахуванням підвищення), оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений). Отже, як вважає відповідач, індексація грошового забезпечення, не входить до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні. У задоволенні позову просив відмовити.
Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 проходив службу в ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) до 28.12.2017, наказом від 26.01.2018 № 24-ОС виключний зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення (а.с.7).
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року по справі № 480/3476/19 позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період проходження служби з 01.07.2015 по 28.01.2018. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.07.2015 по 28.01.2018.
На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.10.2019 у справі №480/3476/19 Сумським прикордонним загоном позивачу була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення в сумі 44243,26 грн. (в т.ч. за місяць звільнення січень 2018 року в сумі 1968,66 грн.), тобто після звільнення позивача зі служби та нарахування і виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, що вбачається з витягу з розрахунково-платіжної відомості №164 за листопад 2019 року (а.с.11)
12.03.2020 позивач звернувся до військової частини із заявою, в якій просив здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням індексації грошового забезпечення та щомісячної грошової винагороди, які позивач отримав під час проходження військової служби. 
Листом від 17.03.2020 №11-Г-142 Військова частина відмовила позивачу у здійсненні перерахунку та виплати розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення зазначивши, що індексація грошового забезпечення та щомісячна додаткова грошова винагорода (Постанова КМУ від 22.09.2010 № 889) не входить до складу місячного грошового забезпечення (а.с.8).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправну бездіяльність відповідача, яка полягає у нездійсненні нового розрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 14 повних календарних років служби з урахуванням індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди, які позивач отримував під час проходження військової служби та зобов`язання відповідача здійснити виплату одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 14 повних календарних років служби з урахуванням індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди, які позивач отримував під час проходження військової служби.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з таких підстав.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, соціального та правового захисту, а також гарантії військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах визначаються Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII).
Відповідно до пунктів 1, 2 ст. 9 Закону №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення військовослужбовців входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Аналогічна норма, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення, міститься у п.1   Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".
При цьому Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889, у редакції Постанови КМУ від 13.03.2013 № 161, для військовослужбовців, зокрема, Збройних Сил України (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) був запроваджений новий вид забезпечення - щомісячна додаткова грошова винагорода: з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Відповідно до наказу Міністра оборони України №88 від 09.02.2017 "Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2017 рік" щомісячна додаткова грошова винагорода військовослужбовцям на 2017 рік встановлена у розмірі 60% місячного грошового забезпечення.
Враховуючи викладене, даною постановою Кабінету Міністрів України передбачено виплату вказаним у ній категоріям військовослужбовців, щомісячної додаткової грошової винагороди, яка має постійний щомісячний характер, та відповідно до положень ч. 2 ст. 9 Закону №2011-XII включається до складу грошового забезпечення даних осіб.
Матеріалами справи підтверджено, що в період з липня 2015 року до  січня 2018 року позивачу виплачувалась щомісячна додаткова грошова винагорода, що підтверджується довідкою про доходи від 17.03.2020 №119 (а.с.12).
Оскільки зазначена щомісячна додаткова грошова винагорода була встановлена Постановою Кабінету Міністрів України, виплачувалась позивачу до дня звільнення його з військової служби, тобто мала постійний характер, то в силу положень статті 9 Закону №2011-ХІІ вона повинна включатися до розрахунку грошової допомоги при звільненні.
Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 29 грудня 2020 року по справі №240/1095/20 та в постанові від 31 березня 2021 року по справі №620/2878/20. 
З урахуванням наведених обставин та норм права, суд дійшов висновку, що при здійсненні розрахунку позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби склад грошового забезпечення має бути визначений відповідно до положень ч. 2   ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", до якого має бути включена, зокрема, і щомісячна додаткової грошова винагорода встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889.
Разом з тим, норми Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" мають вищу юридичну силу порівняно з Інструкцією, на яку посилається відповідач.
Отже, при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає саме Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам зазначеного Закону.
Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 26 лютого 2021 року по справі № 620/3346/19.
Щодо здійснення перерахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення, колегія суддів зазначає наступне.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання, встановлених Конституцією України, гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначено Законом України "Про індексацію грошових доходів населення", згідно зі статтею 1 якого індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Тобто індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямованою на підтримання їх купівельної спроможності.
Пунктом 2 ст.15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"   закріплено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Відповідно до п. 38.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року №260   (далі - Інструкція №260, яка буда чинною станом на день звільнення позивача зі служби та нарахування одноразової грошової допомоги), військовослужбовцям, які звільняються з підстав, зазначених у пунктах 38.1 та 38.2 цієї   Інструкції, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються: звільненим з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення).
Отже, одноразова грошова допомога виплачується з розрахунку місячного грошового забезпечення, на яке має право військовослужбовець на день звільнення. Тобто, одноразова грошова допомога при звільненні розраховується станом на момент звільнення за останньою посадою, яку займав військовослужбовець.
Судом встановлено, що виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 здійснено на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року у справі № 480/3476/19, тобто після звільнення позивача зі служби та нарахування і виплати одноразової грошової допомоги при звільненні.
Оскільки рішенням суду від 22 жовтня 2019 року у справі № 480/3476/19 визнано протиправною бездіяльність Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України в частині не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.07.2015 до 28.01.2018 та зобов`язано Сумський прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.07.2015 по 28.01.2018, колегія суддів вважає, що станом на день звернення до суду з вказаним позовом, наявні підстави для включення індексації грошового забезпечення до одноразової грошової допомоги при звільненні.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправну бездіяльність відповідача, яка полягає у нездійсненні нового розрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 14 повних календарних років служби з урахуванням індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди, які позивач отримував під час проходження військової служби та зобов`язання відповідача здійснити виплату одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 14 повних календарних років служби з урахуванням індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди, які позивач отримував під час проходження військової служби.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) – залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 року по справі № 480/2581/20 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач 		Г.Є. Бершов 	
Судді	   	В.В. Катунов    І.М. Ральченко