УХВАЛА

11 травня 2021 року  
Київ
справа №320/9343/20
адміністративне провадження №К/9901/14711/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В.,
суддів: Мартинюк Н.М.,  Мельник-Томенко Ж.М., 
перевіривши касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області
на  рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року
у справі №320/9343/20
за позовом ОСОБА_1 
до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -  Головне управління Державної казначейської служби України в Київській області,
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області про:
- визнання протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 28 серпня 2020 року (за винятком днів відпустки) із застосуванням  статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік"; 
- зобов`язання відповідача провести перерахунок суддівської винагороди позивачу за період з 18 квітня 2020 року по 28 серпня 2020 року (за винятком днів відпустки), обчисливши її відповідно до  статті 130 Конституції України  та  статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", та виплатити недоотриману частину.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року, залишеним без змін постановою  Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року, позов задоволено.
23 квітня 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області на  рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року у справі №320/9343/20.
Перевіривши зміст оскаржуваних судових рішень, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з такого.
Відповідно до частини першої  статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України     (далі -      КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Водночас, пунктом 2 частини п`ятої      статті 328 КАС України    передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього      Кодексу  розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього      Кодексу     позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої      статті 12 КАС України    для цілей цього      Кодексу     справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні      Закону України «Про запобігання корупції», займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Як вбачається із даних Єдиного державного реєстру судових рішень суд першої інстанції розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження.
Зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій вбачається, що позивач обіймає посаду голови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.
Отже, ця справа є адміністративною справою щодо проходження публічної служби позивачем, посада якого входить до переліку осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, у розумінні      Закону України «Про запобігання корупції».
У касаційній скарзі представник Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, посилаючись на те, що справи щодо прийняття суддів на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, не відноситься до справ незначної складності, а тому, на думку скаржника, суд першої інстанції помилково розглянув справу в порядку спрощеного провадження.
Крім цього скаржник вказує на те, що на сьогодні ситуація з фінансуванням судів першої та апеляційної інстанцій свідчить про невиконання державою зобов`язання щодо належного забезпечення діяльності судів, а тому з огляду на категорію та складність даної справи, обсяг та характер доказів у ній, розгляд даної справи становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для нього.
Отже, проаналізувавши зміст та доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що зазначена справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу та суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково,    тобто про наявність в даному випадку обставин, наведених у підпунктах «в» та «г» пункту 2 частини п`ятої  статті 328 КАС України.
Згідно з пунктом 4 частини другої      статті 330 КАС України     у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)      статтею 328 цього Кодексу     підстави (підстав).
У касаційній скарзі, як на підставу для відкриття касаційного провадження у цій справі, скаржник наводить пункт 3 частини четвертої    статті 328 КАС України, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме стосовно виплати суддівської винагороди із застосуванням обмеження нарахування у квітні 2020 року та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Крім цього, скаржник зазначає, що підставою касаційного провадження у цій справі є пункт 4 частини четвертої  статті 328 КАС України, відповідно до якого судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою та третьою  статті 353 КАС України, а саме: якщо суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
Отже, проаналізувавши доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку, що касаційна скарга відповідає вимогам  статті 330 КАС України, підстави для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні, що свідчить про необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі, оскільки вказані скаржником доводи свідчать про наявність підстав для касаційного оскарження, визначених пунктами 3 та 4 частини четвертої    статті 328 КАС України, що потребує перевірки Верховним Судом під час касаційного розгляду справи в межах доводів касаційної скарги.
Керуючись статтями      328,      330,  334 КАС України     в редакції      Закону № 2147-VІІІ, Суд -
УХВАЛИВ:
1. Відкрити касаційне провадження за скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області на  рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року у справі №320/9343/20.
2.    Встановити десятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття касаційного провадження для подання учасниками справи до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу в письмовій формі, доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи та заперечень щодо поданих заяв та клопотань.
3. Витребувати з Київського окружного адміністративного суду справу №320/9343/20.
4.  Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук
Н.М. Мартинюк 
 Ж.М. Мельник-Томенко ,
Судді Верховного Суду