КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                      
Справа № 755/8893/20                                Головуючий у 1 інстанції: Яровенко Н.О.
                Провадження № 22-ц/824/6167/2021                       Доповідач: Шебуєва В.А.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
02 червня 2021 року                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:           
судді-доповідача                           Шебуєвої В.А., 
суддів                                Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,
секретар                                        Майданець К.В.,
 
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 грудня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, третя особа: Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва", про визнання права користування житловим приміщенням,-
 
в с т а н о в и в:
 
В  червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, третя особа: КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва", про визнання права користування житловим приміщенням. Зазначила, що в 2018 році вона вселилась у квартиру АДРЕСА_1 . 11 червня 2020 року вона подала документи на реєстрацію місця проживання у спірній квартири з письмовою згодою ОСОБА_2 , який зареєстрований  проживаючим в квартирі. У реєстрації їй було відмовлено  через відсутніх всіх необхідних документів про право користування ОСОБА_2 вказаною квартирою. ОСОБА_2 проживає в квартирі АДРЕСА_1 з часу народження ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Крім укладеного з ЖЕК  договору на утримання житла інших документів на квартиру не має, ОСОБА_1 просила визнати за нею право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16 грудня 2020 року в позові  ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.  Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.  Вважає помилковим висновок суду про недоведеність факту її законного проживання в квартирі АДРЕСА_1 . Вона вселилася та проживає у вказаній квартирі як член сім`ї ОСОБА_2 . Той факт, що вона зберігає має реєстрацію проживання за іншою адресою, не може бути підставою для відмови в позові про визнання за нею права користування спірною квартирою. Також, вважає помилковим висновок суду, що квартира є службовою.
В судове засідання ОСОБА_1 , представники Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації, КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва" не з`явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 пояснив, що погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає її такою, що підлягає задоволенню.
Вислухавши пояснення представника ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість  рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивачка ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 є чоловіком і дружиною.
Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 з 21.09.1984 року і по теперішній час.
Відповідно до рішення виконавчого комітету Дарницької районної ради народних депутатів від 25.01.1982 р. №67 службова квартира АДРЕСА_1 була надана ОСОБА_3 як працівнику ЖЕК-912 на сім`ю в складі трьох осіб: ОСОБА_3 , її чоловіка ОСОБА_4 , сина ОСОБА_5 (а.с.57).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смертю (а.с.27 зворот).
Розпорядженням Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації № 35 від 26.01.2016 року квартира АДРЕСА_1 перезатверджена як службова квартира (а.с.59).
11.06.2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулась з заявами до Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА про зняття з реєстрації місяця проживання та про реєстрацію місця проживання в квартирі АДРЕСА_1 з письмової  згоди чоловіка ОСОБА_2 (а.с. 38, 39).
Через ненадання повного пакету документів для реєстрації проживання в квартирі АДРЕСА_1 , а саме відсутність документів про право власності (ордеру) на квартиру, у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.
З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог до ОСОБА_2 , Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, про визнання за нею права користування квартирою  АДРЕСА_1 .
Колегія суддів не убачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.
 Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Таке право реалізується в порядку визначеному законодавством.
Відповідно до ст.64 ЖК члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.
До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їхні діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Якщо особи, зазначені в ч.2 цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному житловому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.
Згідно з положеннями ст.65 ЖК наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним житлове приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їхніх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.
Особи, що вселилися в житлове приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування житловим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування житловим приміщенням.
Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що право користування житловим приміщенням нарівні з наймачем виникає у тих осіб, які вселилися як члени сім`ї наймача в установленому законом порядку.
Порушуючи питання про визнання права користування житловим приміщенням, ОСОБА_1 посилається на наявну згоду свого чоловіка ОСОБА_2 , який зареєстрований в квартирі Відтак, житловий спор між позивачкою і відповідачем ОСОБА_2 щодо права користування квартирою відсутній. 
Представник відповідача Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації зазначав, що ОСОБА_2 не є наймачем квартири АДРЕСА_1 .
Позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що  її чоловік ОСОБА_2 є наймачем вказаної квартири і з ним укладений відповідний договір найму.
Пред`явленням до суду загальної юрисдикції позову про визнання права на користування жилим приміщенням ОСОБА_1 фактично намагається обійти вимоги суб`єкта владних повноважень - органу реєстрації проживання щодо надання необхідних для реєстрації документів.
Судом також встановлено, що ОСОБА_1 з 1996 року зареєстрована проживаючою за адресою  с.Синяківщині Чорнухинського району в Полтавській області.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог  ОСОБА_1 . Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, а тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено. Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 грудня 2020 року без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
 
Повне судове рішення складено 03 червня 2021 року. 

Суддя-доповідач                                                        Шебуєва В.А.
 
         Судді                                                               Оніщук М.І.
 
                                                                                 Крижанівська Г.В.